Справа № 761/47068/23
Провадження № 2/761/899/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Мальцева Д.О.,
при секретарі Журавльову М.Б.,
позивача: ОСОБА_1 ,
представника позивача: ОСОБА_2 ,
представника відповідача: Савченко Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та недоотриманих премій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 в особі свого представника - адвоката Соболівського нтона Михайловича звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою доАкціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та недоотриманих премій, у якій просить: 
- визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» №1309-к від 06.11.2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді начальника відділу контрольних заходів підрозділів неосновного виробництва департаменту з проведення контрольних заходів Дирекції з контрольно-ревізійної роботи з дня звільнення з 06.11.2023 року;
- стягнути із Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м.Київ, вул.Назарівська, буд.3 код в ЄДРПОУ 24584661) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2023 року;
- стягнути із Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 01032, м.Київ, вул.Назарівська, буд.3 код в ЄДРПОУ 24584661) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) премію за фактично відпрацьований час в розмірі 105 136,10 грн.;
- стягнути із Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 01032, м.Київ, вул.Назарівська, буд.3 код в ЄДРПОУ 24584661) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 61073,60 грн., з яких 60 000, 00 грн., витрати на правову допомогу та 1073,60 грн., судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що  ОСОБА_1 з 24.10.2005 року по 06.11.2023 року працювала на Державному підприємстві «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом". Наказом №1309-к від 06.11.2023 позивач була звільнена з посади начальника відділу контрольних заходів підрозділів неосновного виробництва департаменту з проведення контрольних заходів Дирекції з контрольно-ревізійної роботи на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку зі скороченням посади. У день звільнення позивача не було ознайомлено з наказом, а у період з 07.11.2023 по 17.11.2023 позивач перебувала на лікарняному, про що свідчать листи непрацездатності, долучені до матеріалів справи. 20.11.2023 під час ознайомлення з Наказом №1309-к від 06.11.2023 позивач не погодилася з ним, про що свідчить зауваження до наказу: «з наказом не згодна, оскільки порушений порядок вивільнення». Позивач вважає своє звільнення протиправним та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, а саме п.1 ч.1 ст.40, ч.2 ст.40, ст.42 КЗПП України, у зв`язку з чим звернулася до суду для захисту своїх прав.
Представник відповідача у своєму відзиві заперечувала проти позовних вимог у повному обсязі, просила відмовити в їх задоволенні з підстав недоведеності та необґрунтованості. Зазначила, що внаслідок змін в організаційній структурі та штатному розписі у ДП «НАЕК «Енергоатом» дирекція з контрольно-ревізійної роботи, у якому працювала позивач, була виключена з організаційної структури та створено дирекцію з контрольно ревізійної роботи, економічної безпеки та комплаєнс політики. Разом з тим, у рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 17.11.2021 у справі № 761/25968/21 за позовом ОСОБА_1 ДП «НАЕК «Енергоатом», яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 29.06.2022, судом були встановлені обставини скорочення чисельності штату працівників ДП «НАЕК «Енергоатом» на підставі наказу від 05.10.2020 № 798 «Про затвердження організаційної структури та штатного розпису ДП «НАЕК «Енергоатом», про що у мотивувальній частині судом зазначено. Отже, оцінюючи доводи позивача про відсутність скорочення чисельності штату працівників, необхідно враховувати вже встановлені обставини судом у іншій справі № 761/25968/21, де рішення набрало законної сили, щодо наявності скорочення чисельності штату працівників ДП «НАЕК «Енергоатом» на підставі наказу від 05.10.2020 № 798, який є підставою виникнення спірних правовідносин у цій справі. Тому вказана обставина є преюдиційною та не потребує дослідженню і доказуванню у цій справі, а доводи ОСОБА_1 , що скорочення штату працівників не відбулося є хибними. У зв`язку зі скороченням штату працівників ДП «НАЕК «Енергоатом» на підставі вищенаведеного наказу від 05.10.2020 № 798, ОСОБА_1 06.09.2023 одночасно із попередженням про наступне вивільнення було запропоновано розглянути перелік вакантних посад, які відповідають її професії, та інші наявні посади у Компанії. Втім, ОСОБА_1 , ознайомившись з попередженням про наступне вивільнення, зробила в ньому запис у графі «Погоджуюсь на посаду» зазначивши «З попередженням не згодна. 06.09.2024. Підпис». Отже, під час ознайомлення з попередженням про наступне вивільнення ОСОБА_1 відмовилась від ознайомлення з вакансіями, про що було зафіксовано актом від 06.09.2023.
Протягом подальших двох місяців до дати звільнення ОСОБА_1 відповідачем пропонувалися вакансії, наявні у дирекції та відокремлених підрозділах ДП «НАЕК «Енергоатом», про що повідомлялося у листах, адресованих ОСОБА_1 , де, серед іншого, позивач запрошувалася у ДП «НАК «Енергоатом» для ознайомлення з оновленими переліками вакансій (копії листів від 27.09.2023 № 01-19426/07-вих, від 11.10.2023 № 01-20917/07-вих, від 18.10.2023 № 01-21440/07-вих, від 19.10.2023 № 01 21575/07-вих, від 12.10.2023 № 01-21099/07-вих, від 02.11.2023 № 01-22591/07-вих, від 25.10.2023 № 01-22015/07-вих, від 17.10.2023 № 01-21391/07-вих, від 02.11.2023 № 01 22589/07-вих, від 02.11.2023 № 01-22636/07-вих додані до матеріалів справи).
При цьому ОСОБА_1 виявила бажання та ознайомилася з переліками вакантних посад 08.09.2023, 02.10.2023, 03.10.2023 та 18.10.2023, що нею не заперечується, а переліки вакантних посад додані до позову. 02.11.2023 листом № 01-22589/07 позивача було запрошено на 06.11.2023 - дата звільнення, до кадрової служби для ознайомлення з переліком вакантних посад, однак ОСОБА_1 до кадрової служби не з`явилася.
При цьому бажання працівника бути переведеним на певну посаду не встановлює жодного обов`язку щодо переведення такого працівника на обрану ним посаду, у разі невідповідності кваліфікації такого працівника до обраної посади. 
Таким чином, ДП «НАЕК «Енергоатом» було дотримано порядок надання пропозицій вакантних посад з дня попередження про вивільнення до дати звільнення позивача, чим виконано обов`язок по працевлаштуванню працівника як це передбачено частиною третьої статті 49-2 КЗпП України. Таким чином доводи позивача про те, що позивача не було ознайомлено з усім переліком вакансій у ДП «НАЕК «Енергоатом» не відповідає дійсності та не підтверджується належними та допустимими доказами.
За таких обставин відповідачем були дотримані вимоги трудового законодавства при звільненні позивача, тому підстави для поновлення її на роботі відсутні.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2023 матеріали позову передані на розгляд судді Макаренко І.О.
На підставі розпорядження № 01-08-2175 від 10.07.2025 року щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 761/47068/23 за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2025, матеріали позову передані на розгляд судді Мальцеву Д.О.
11.07.2025 ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами позовного провадження в загальному порядку.
11.08.2025 року від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву із викладеними запереченнями проти неї, а також клопотання про зміну первісного відповідача належним відповідачем.
18.08.2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив.
16.09.2025 року протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача про зміну первісного відповідача належним відповідачем.
16.09.2025 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про витребування доказів.
16.09.2025 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.09.2025 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Соболівського Антона Михайловича про витребування доказів задоволено та витребувано у Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (код ЄДРПОУ 24584661, адреса 01032, місто Київ, вул. Назарівська, буд. 3) докази, а саме: -Наказ про внесення змін до організаційної структури та штатного розпису ДП «НАЕК «Енергоатом» від 04.09.2023 № 01-819-н; -Штатні розписи Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом», які були чинні, станом на: 04.10.2020 (дата, до якої діяв штатний розпис, де була наявна посада Позивача до скорочення); 05.09.2023(дата попередження про наступне вивільнення №201-01/07 від 05.09.2023) 06.09.2023(дата звернення Позивача до Відповідача для надання переліку вакантних посад); 11.10.2023, 12.10.2023, 13.10.2023 (в ці дати Позивач зверталась до Відповідача про переведення на посаду начальника відділу контрольних заходів підрозділів неосновного виробництва департаменту з контрольно - ревізійної роботи дирекції з контрольно - ревізійної роботи та комплаєнс політики); 24.10.2023 (за день до внесення змін до організаційної структури ДП «НАЕК «Енергоатом»); 06.11.2023 (дата звільнення Позивача); -інформацію про відсоткову ставку премії за фактично відпрацьований час, яку ОСОБА_1 отримувала, якби мала допуск до самостійної роботи, за червень-листопад 2023 року; -інформацію про відсоток преміювання працівників Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» за результатами роботи за червень-жовтень 2023 року; -інформацію про відсоткову ставку премії за фактично відпрацьований час, що визначена для посади начальника відділу контрольних заходів підрозділів неосновного виробництва департаменту з проведення контрольних заходів Дирекції з контрольно-ревізійної роботи за червень-листопад 2023 року.
18.09.2025 року від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив.
18.09.2025 року від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшла заява про виклик свідка.
22.09.2026 року від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив.
23.09.2026 року від представника відповідача через систему «Електронний суд» на виконання вимог ухвали суду від 16.09.2025 року надійшли витребовувані докази.
Протокольною ухвалою суду від 20.10.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.
19.10.2025 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення щодо витребуваних доказів.
Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові та інших поданих ними заявах по суті справи.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав викладених в поданих ним заявах по суті справи.
Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Звертаючись з позовом до суду, Позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог в частині поновлення її на роботі, посилається на порушення відповідачем вимог трудового законодавства України, зокрема порушення роботодавцем ч.2 ст.40 КЗпП України.
Так, однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Положеннями ч. 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.
Згідно з ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.
При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги ст. 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.
При цьому, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.
Разом з тим, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 18.03.2020 року по справі № 461/3024/18, законодавством не встановлена заборона для роботодавця ознайомлювати працівника, посада якого скорочується, із усіма вакантними посадами на підприємстві, як і не встановлено жодного обмеження для працівника претендувати на будь-яку вакантну посаду, яку він має бажання обіймати. При цьому бажання працівника бути переведеним на певну посаду не встановлює жодного обов`язку щодо переведення такого працівника на обрану ним посаду, у разі невідповідності кваліфікації такого працівника до обраної посади.
Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.
Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ОСОБА_1 з 24.10.2005 року по 06.11.2023 року працювала на ДП «НАЕК "Енергоатом".
Відповідач Наказом №798 від 05.10.2020 затвердив та ввів в дію нову організаційну структуру ДП «НАЕК «Енергоатом». У зв`язку зі змінами в організації структури Відповідача всі посади, що входили до штатного розпису Дирекції з контрольно-ревізійної роботи, в тому числі посада Позивача підлягали скороченню.
04.03.2021 року Позивача було попереджено про наступне вивільнення відповідно до Наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» №798 від 05.10.2020. 
Вперше відповідач звільнив Позивача з посади Наказом від 28.05.2021 №673-к «Про звільнення ОСОБА_1 » (наказом № 796-к від 18.06.2021 «Про внесення змін на наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» до Наказу від 28.05.2021 №673-к внесені зміни), яким Позивача звільнено з посади начальника відділу контрольних заходів підрозділів неосновного виробництва департаменту з проведення контрольних заходів Дирекції з контрольно-ревізійної роботи на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗПП України) у зв`язку зі скороченням посади. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.11.2021 по справі №761/25968/21, що залишено без змін Постановою Київського апеляційного суду від 29.06.2022 у справі №761/25968/21, визнано незаконним та скасовано наказ ДП «НАЕК «Енергоатом»: №673-к від 28.05.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 » та № 796-к від 18.06.2021 «Про внесення змін на наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» від 28.05.2021 №673-к «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено Позивача на посаді начальника відділу контрольних заходів підрозділів неосновного виробництва департаменту з проведення контрольних заходів Дирекції з контрольно-ревізійної роботи - з 18.06.2021 року, стягнуто із ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь Позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 297969,36 грн.
В подальшому, Наказом ДП «НАЕК «Енергоатом» від 29.04.2022 №391-к «Про призупинення дії трудового договору з працівниками Дирекції» з Позивачем було призупинено дію трудового договору з 02.05.2022 до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану. 
30.05.2023 року Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30.05.2023 по справі №761/14792/22, що залишено без змін Постановою Київського апеляційного суду від 16.04.2024 у справі №761/14792/22 визнано неправомірним та скасовано наказ тимчасово виконуючого обов`язки президента ДП «НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_3 від 29 квітня 2022 року №391-к «Про призупинення дії трудового договору з працівниками Дирекції» у частині призупинення дії трудового договору з начальником відділу контрольних заходів неосновного виробництва департаменту з проведення контрольних заходів Дирекції з контрольно-ревізійної роботи ОСОБА_1 з 02 травня 2022 року, стягнуто з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь Позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 травня 2022 року по 30 травня 2023 р. включно в сумі 949254 (дев`ятсот сорок дев`ять тисяч двісті п`ятдесят чотири) грн. 30 коп. без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів.
Наказом №679-к від 07.06.2023 «Про поновлення дії трудового договору з ОСОБА_1 (на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30.05.2023 року у справі №761/14792/22)» - скасовано дію наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» від 29 квітня 2022 року №391-к «Про призупинення трудового договору з працівниками Дирекції»; поновлено дію трудового договору з ОСОБА_1 з 02 травня 2022 року.
06.09.2023 року Позивачу надано та ознайомлено з Попередженням про наступне вивільнення №201-01/07 від 05.09.2023 відповідно до наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» від 05.10.2020 №798. З попередженням Позивач не погодилася.
Наказом ДП «НАЕК «Енергоатом» №1309-к від 06.11.2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 » Позивача вдруге звільнено з посади, попередивши, що звільнення відбувається відповідно до наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» від 05.10.2020 №798.
Тобто, роботодавець повторно звільнив Позивача, посилаючись на Наказ ДП «НАЕК «Енергоатом» №798 від 05.10.2020, як і під час попереднього звільнення, яке визнане незаконним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.11.2021 у справі №761/25968/21, що залишено без змін Постановою Київського апеляційного суду від 29.06.2022 у справі №761/25968/21.
Судом також встановлено, що після змін, внесених на підставі наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» від 05.10.2020 №798 до організаційної структури та штатного розпису ДП "НАЕК Енергоатом" неодноразово вносилися зміни, що, зокрема, підтверджується й наказами від 04.09.2023 №01-819-н та від 25.09.2023 №01-890-н. 
Суд звертає увагу й на те, що відповідно до правових висновків Верховного Суду у постанові від 25.03.2026 у справі № 333/2536/22, у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису, ввівши скорочену посаду.
Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 13 лютого 2019 року у справі № 756/6746/16-ц, від 08 вересня 2021 року в справі № 721/910/19, від 05 березня 2025 року в справі N 361/4027/22. 
Під час судового розгляду було встановлено, що роботодавцем, неналежним чином не було виконанне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.11.2021 у справі №761/25968/21, що залишено без змін Постановою Київського апеляційного суду від 29.06.2022 у справі №761/25968/21, в частині поновлення Позивача на роботі, оскільки не були внесені відповідні зміни до штатного розпису, шляхом внесення в нього скороченої посади Позивача та не поновлено його на рівнозначній посаді. Натомість, роботодавець повторно звільнив працівника на підставі п.1 ст. 40 КЗПП у зв`язку зі скороченням посади на підставі наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» від 05.10.2020 №798.
Про небажання Відповідача забезпечувати Позивача роботою та поновлювати його на посаді вказують, також неодноразові зверненням Позивача до посадових осіб ДП «НАЕК «Енергоатом» з метою захисту трудових прав, а саме від 14.06.2023, від 21.06.2023, від 05.07.2023 та до ЦМУ Державної служби з питань праці від 28.09.2023, в яких ОСОБА_1 повідомляла, що з моменту ознайомлення з наказом № 679-к, яким Позивача поновлено дію трудового договору, роботодавцем так і не забезпечено їй повноцінне робоче місце з необхідними для роботи засобами, не забезпечені попередні умови праці, Позивача не допущено до виконання посадових обов`язків та інше.
Таким чином, повторне звільнення Позивача з однієї підстави (наказ ДП «НАЕК «Енергоатом» від 05.10.2020 №798), свідчить про систематичні дії роботодавця, спрямовані на порушення права Позивача на працю. 
Також судом встановлено, що Позивач був звільнений у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників Дирекції НАЕК «Енергоатом».
Позивач у позовній заяві зазначає, що скорочення чисельності штату працівників Дирекції НАЕК «Енергоатом» не відбулося. Навпаки кількість працівників Відповідача збільшилася.
Відповідач спростовує доводи про те, що скорочення чисельності та штату працівників не відбулося з посиланням на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.11.2021 у справі №761/25968/21 за позовом ОСОБА_1 до ДП «НАЕК «Енергоатом» та вказує на те, що скорочення посади, яку обіймала Позивач, відбулося у 2020 році відповідно до наказу від 05.10.2020 № 798 «Про затвердження організаційної структури та штатного розпису ДП «НАЕК «Енергоатом», однак у своїх доводах Позивач помилково посилається на чисельність працівників у 2023 році (рік звільнення), що не є релевантним до спільних правовідносин.
Під час судового розгляду встановлено, що листом ДП «НАЕК «Енергоатом» від 10.01.2024 №01-744/10-вих, направленим у відповідь на адвокатський запит від 15.12.2023, повідомлено, що загальна чисельність посад Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» станом на 05.10.2020 становила 481 шт.од., станом на 06.11.2023 601 шт.од. 
Тобто, кількість посад Відповідача з моменту постановлення Наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» від 05.10.2020 №798 до моменту звільнення Позивача збільшилася на 120 шт.од.
Також судом враховано, що постановою Верховного Суду від 21.06.2023 року у справі №761/23822/21, проаналізовано наказ ДП «НАЕК «Енергоатом» від 05 жовтня 2020 року №798 «Про затвердження організаційної структури та штатного розпису ДП «НАЕК «Енергоатом», на підставі якого звільнено Позивача у цій справі. Верховний Суд дійшов висновку, що: «Надавши належну правову оцінку поданим сторонам доказам, у тому числі, штатному розпису Дирекції ДП «НАЕК» «Енергоатом» від 14 вересня 2020 року, який діяв до видання наказу від 05 жовтня 2020 року № 798 «Про затвердження організаційної структури та штатного розпису ДП «НАЕК «Енергоатом», та штатному розпису від 05 жовтня 2020 року, який введено в дію вищевказаним наказом, суди попередніх інстанцій зробили висновок про те, що підрозділ, у якому працював ОСОБА_1 , та посада, яку останній обіймав, фактично залишилися у роботодавця і не були скороченими.
На підставі наказу від 05 жовтня 2020 року № 798 «Про затвердження організаційної структури та штатного розпису ДП «НАЕК «Енергоатом» відбулася ліквідація структурного підрозділу роботодавця - Дирекції з контрольно-ревізійної роботи (17 шт. од.), й було створено Дирекцію з контрольно-ревізійної роботи, економічної безпеки та комплаєнс політики (27 шт. од.).
Судами надано оцінку підрозділам роботодавця за вказаними штатними розписами, посадам у них та відповідним посадовим обов`язкам, а також спискам вакансій новоствореної Дирекції роботодавця, які були запропоновані позивачу, і в яких відсутня вакантна посада директора департаменту з контрольно-ревізійної роботи та його заступника.».
За таких умов, Верховним Судом встановлено, що новостворений підрозділ Дирекція з контрольно-ревізійної роботи, економічної безпеки та комплаєнс політики (27 шт. од.) включив в себе посади Дирекції з контрольно-ревізійної роботи (17 шт. од.), що фактично збільшили посади Відповідача на 10 шт. од. 
Одним з предметів доказування у справах про звільнення працівників відповідно до п.1 ст. 40 КЗПП України є дійсна наявність у Відповідача змін в організації виробництва і праці.
Верховний Суд у постанові від 18 січня 2018 року в справі № 501/2482/15-ц, зазначає, що за правилами, передбаченими пунктом 4 частини першої статті 36, пунктом першим статті 40 КЗпП, підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 статті 40 КЗпП, допускається, якщо не можливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація, або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення".
Аналогічний висновок міститься у Постановах Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 345/1663/18, від 17.03.2021 у справі № 338/259/20, від 04.03.2021 у справі № 753/11171/19.
За таких умов, суд вважає, що скорочення чисельності штату працівників роботодавця на підставі наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» від 05.10.2020 №798 не відбулося, навпаки посади у Відповідача залишилися, а штат на момент звільнення Позивача збільшився на 120 шт.од.
Як вже зазначалось, положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Аналогічна практика застосування норм трудового законодавства міститься у постанові Верховного Суду від 26.03.2021 у справі № 570/2709/19.
Матеріали справи містять 13 заяв Позивача про переведення на запропоновані вакантні посади. Відповідач стверджує, що не міг перевести Позивача на посади про що долучає відмови, наведені у його листах, долучених до матеріалів справи.
Суд звертає увагу на те, що однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 29.06.2021 у справі №588/1672/18, від 25.06.2021 у справі №201/5333/19, від 25.06.2021у справі № 527/1263/20. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Аналогічна практика застосування норм трудового законодавства міститься у постанові Верховного Суду від 26.03.2021 у справі № 570/2709/19.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до списку вакансій Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» станом на дату звільнення Позивач неодноразово виявляла бажання зайняти різні посади в письмовій та усній формі, що підтверджується доданими до матеріалів справи доказами.
З наявних матеріалів справи вбачається, що роботодавець з різних підстав відмовляв у переведенні Позивача на запропоновані вакантні посади. Аналізуючи підстави відмови суд дійшов висновку, що роботодавець створював умови для неможливості переведення Позивача на бажані посади.
Зокрема, роботодавець стверджував про необхідність проведення співбесіди для працевлаштування позивача на посаду заступника директора дирекції - директора департаменту казначейства дирекції з фінансів та бюджетування ДП «НАЕК «Енергоатом» всупереч тому, що Позивач був поновлений на роботі і не підпадав під процедуру працевлаштування. В подальшому підставу відмови було змінено Відповідачем на відсутність стажу та потребу самостійного збору Позивачем погодження керівника структурного підрозділу, що не передбачено ані законом, ані установчими документами підприємства. 
Відмовляючи в переведенні Позивача на посаду заступника начальника управління з фінансового планування планово-економічного управління ВП «Південноукраїнська АЕС», на яку Позивач написала заяву на переведення 02.10.2023, Наказом від 04.10.2023 на цю посаду переведено іншого працівника, який був забезпечений роботою. При цьому, Позивачу не запропоновано попередню посаду працівника, який був переведений.
Щодо посади заступника директора департаменту економічної безпеки дирекції з фізичного захисту та спеціальної безпеки, то Позивач направляв заяви на переведення 17.10.2023 та 18.10.2023, а відповідь роботодавця на ці заяви надана 20.11.2023 вже після звільнення (06.11.2023). Відповідач стверджує, що для цієї посади Позивач не має необхідного стажу роботи керівником не менше 5 років з посиланням на довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 № 336 (далі - ДКХП). При цьому в ДКХП, на який посилається Відповідач, відсутня вимога стажу роботи для цієї посади.
Так, відповідно до ДКХП, не передбачено що до кваліфікаційні характеристики заступників керівників структурних підрозділів застосовуються вимоги стажу роботи на керівних посадах нижчого рівня - не менше ніж 5 років. При цьому Розділом 1 ДКХП Директор (начальник, інші керівники) підприємства передбачено, що саме керівник підприємства повинен мати стаж роботи на керівних посадах нижчого рівня - не менше ніж 5 років. 
Таким чином, суд зазначає, що на посаду заступника директора департаменту не розповсюджуються вимоги, про які вказує Відповідач, а тому Позивач мала право на зайняття цієї посади. 
Отже, під час судового розгляду встановлено, що Відповідач мав об`єктивну можливість перевести Позивача на посади, на які вона неодноразово погодилася, однак вказаного не зробив. Натомість, Відповідач звільнив Позивача з посади чим порушив трудові права позивача, гарантовані частиною другої статті 40 КЗпП України.
При цьому, доказів виконання вимог чинного законодавства в цій частині АТ «НАЕК «Енергоатом» не надав.
Також суд зауважує, що певні посади Позивачу не пропонувались, втім з огляду на їх вакантність Позивач писала на них заяви, а саме посади: начальника відділу контрольних заходів підрозділів неосновного виробництва департаменту з контрольно - ревізійної роботи дирекції з контрольно - ревізійної роботи та комплаєнс політики; посада заступника директора департаменту з контрольно-ревізійної роботи дирекції з контрольно-ревізійної роботи та комплаєнс-політики; посада начальника відділу контрольних заходів енергогенеруючих підрозділів, ВП «Складське господарство» та ВП «Централізовані закупівлі» департаменту з контрольно-ревізійної роботи дирекції з контрольно-ревізійної роботи та комплаєнс-політики. 
При цьому, суд відхиляє доводи роботодавця про те, що ці посади не пропонувались Позивачу, оскільки створення нової дирекції з контрольно-ревізійної роботи та комплаєнс політики та нового департаменту економічної безпеки, які створено внаслідок виключення дирекції з контрольно-ревізійної роботи, економічної безпеки та комплаєнс політики наказом ДП «НАЕК «Енергоатом» від 25.09.2023 № 01-890-н, є зміною назви підрозділу, що не передбачає переведення на посади в нових структурних підрозділах Позивача. 
Суд не може взяти до уваги аргументи роботодавця щодо зміни назви структурного підрозділу, оскільки замість одного підрозділу створено два окремі. Відповідач також не аргументував чому за аналогією під час скорочення посади Позивача та ліквідації структурного підрозділу роботодавця - Дирекції з контрольно-ревізійної роботи (17 шт. од.), й створенні Дирекцію з контрольно-ревізійної роботи, економічної безпеки та комплаєнс політики (27 шт. од.) трудовий договір з Позивачем підлягав розірванню. 
До того ж, під час дослідження доказів судом встановлено, що відповідно до Наказу від 04.09.2023 №01-819-н «Про зміни організаційної структри та штатного розпису Дирекції» була створена Служба президента у кількості 36 шт.од, яка наявна у штатних розписах станом на 05.09.2023 та 06.09.2023. Під час вручення повідомлення про наступне вивільнення 06.09.2023 та під час ознайомлення з вакансіями 08.09.2023 Позивачу для ознайомлення були надані вакансії Дирекції Компанії станом на 04.09.2023, в яких відсутня Служба президента у кількості 36 шт.од.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі №800/538/17 зроблено висновок, що за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі N 6-40цс15, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цих висновків.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач не запропонував Позивачу всі наявні вакантні посади, які вона може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Доказів зворотного Відповідач не надав.
Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить з того, що відповідно до Довідки № 289/15 від 28.11.2023 року Позивач дійсно працювала в Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» з 24.10.2005 по 06.11.2023 включно. 
Її середньоденна заробітна плата, обчислена згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати від 08.02.1995 №100 (зі змінами), за 2 місяці (вересень-жовтень 2023 року) складає - 2 556,83 грн., середньомісячна заробітна плата складає - 54 971,85 гривень (П`ятдесят сім тисяч триста одна грн. 80 коп.).
Розрахунок заборгованості середньої заробітної плати з 07.11.2023 (день звільнення) по 27.03.2026 (дата судового рішення) відповідно до Довідки № 289/15 від 28.11.2023 року становить: 624 робочі дні х 2 556,83 гривень = 1 595 461,92 грн.
Щодо стягнення премій за фактично відпрацьований час за період з червня по жовтень 2023 року, суд вказує, що Розділом 2 Положенням про преміювання працівників ДП «НАЕК «Енергоатом» за результатами роботи за місяць (ПЛ-К.0.07.031-23) визначені показники, умови і розміри преміювання, виконання та дотримання яких є підставою для нарахування премії працівникам дирекції та відокремлених підрозділів ДП «НАЕК «Енергоатом».
Пунктом 2.9 розділу 2 цього Положення встановлено, що преміювання всіх категорій працівників, до яких відповідно до Положення про порядок перевірки знань, правил, норм та стандартів з ядерної і радіаційної безпеки та технічної експлуатації АЕС персоналу ДП «НАЕК «Енергоатом», а також відповідних переліків, що діють у відокремлених підрозділів, та Положення про навчання, інструктажі та перевірку знань з питань охорони праці та пожежної безпеки працівників ДП «НАЕК «Енергоатом», а також відповідних переліків, що діють у відокремлених підрозділах, встановлені обов`язкові перевірки з охорони праці, правил радіаційної безпеки, правил пожежної безпеки, правил технічної експлуатації тощо, проводиться тільки після проходження таких перевірок і допуску працівника до самостійної роботи. Працівникам, які не пройшли чергову перевірку знань, передбачену посадовою інструкцією, у встановлені терміни, премія не нараховується до моменту її проходження.
Відповідно до п. 2.1 посадової інструкції начальника відділу контрольних заходів підрозділів неосновного виробництва департаменту з проведення контрольних заходів дирекції з контрольно-ревізійної роботи, з якою Позивача було ознайомлено, перед допуском до самостійної роботи начальник відділу в установленому порядку повинен пройти: вступний інструктаж, первинний інструктаж на робочому місці, первинну перевірку знань нормативно-правових актів, правил, норм, стандартів, виробничих документів Компанії з охорони праці та пожежної безпеки. При позитивних результатах перевірки начальник відділу допускається до самостійної роботи.
Оскільки Позивач не мав допуску до самостійної роботи, то суд не вбачає підстав для нарахування премії за результатами роботи з червня по жовтень 2023 року.
Положеннями ст.263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Всупереч вищенаведеним нормам процесуального законодавства, стороною Відповідача не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження тієї обставини, що оспорюваний Позивачем наказ про звільнення є правомірним і не був мотивований діями Позивача щодо здійснення ним повідомлень про вчиненні правопорушення посадовими особами відповідача за час обіймання позивачем займаної ним посади.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином інші доводи сторін, викладені в їх заявах по суті та відповідних поясненнях, не впливають на вищевказані висновки суду щодо встановлення судом порушень відповідачем вимог чинного законодавства при звільненні позивача з роботи.
Отже, звільнення працівника з порушенням установленого законом порядку свідчить про порушення вищезазначених гарантій, застосовуваних під час реалізації процедури звільнення працівника та тягне за собою поновлення його прав.
Частиною 1 ст. 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з займаної посади за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України відбулося з порушенням вищенаведених вимог чинного законодавства, а отже наявні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказів про звільнення та подальшого поновлення на роботі позивача.
Так, ч. 2 ст. 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та недоотриманих премій, - підлягає частковому задоволенню.
Крім того, враховуючи положення ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі позивача з дня звільнення - з 06.11.2023 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 55 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. . 40, 42, 43, 49-2, 235 КЗпП України, ст.ст. 3-13, 43, 49, 55, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та недоотриманих премій - задовольнити частково.
Визнати незаконним та скасувати наказ № 1309-к «Про звільнення ОСОБА_1 », виданий 06 листопада 2023р. Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». 
Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на посаді начальника відділу контрольних заходів підрозділів неосновного виробництва департаменту з проведення контрольних заходів Дирекції з контрольно-ревізійної роботи з дня звільнення з 06.11.2023 року.
Стягнути з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, у розмірі 1 595 461,92 (один мільйон п`ятсот дев`яносто п`ять тисяч чотириста шістдесят одна) грн. 92 коп., без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів.
Стягнути з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м.Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ЄДРПОУ 24584661) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Стягнути з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м.Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ЄДРПОУ 24584661) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу контрольних заходів підрозділів неосновного виробництва департаменту з проведення контрольних заходів Дирекції з контрольно-ревізійної роботи та виплатити їй суму середньомісячної заробітної плати у розмірі 54 971,85 (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот сімдесят одна) грн. 85 коп., без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 06.04.2026 р.

Суддя