П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/6420/26	

Суддя першої інстанції - Білостоцький О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Дегтярьової С.В.,
суддів – Крусяна А.В., Яковлєва О.В.,
розглянув в порядку письмового провадження у місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року у справі №420/6420/25 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі №420/6420/26, -
В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі протоколу від 26 лютого 2026 року №10 щодо відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період у зв`язку з тим, що він є членом сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайнятий постійним доглядом за нею; 
- зобов`язати Комісію з питань відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 надати відстрочку ОСОБА_1 на підставі п.14 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
09 березня 2026 року, одночасно з позовною заявою, представником позивача адвокатом Вуїв О.В. подано клопотання про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 та будь-яким іншим районним територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу по мобілізації до набрання законної сили судовим рішенням по цій справі.
В обґрунтування заявленого клопотання представник позивача зазначила, що особа, яка має право на відстрочку не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації. Водночас, призов на військову службу під час мобілізації унеможливить реалізацію права позивача на відстрочку від призову на військову службу. Так, предметом спору є визнання протиправним та скасування рішення відповідача щодо відмови у наданні відстрочки від призову під час мобілізації позивача. Представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову під час мобілізації на підставі п.14 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та долучив документи, що підтверджують підстави для надання відстрочки. У випадку призову позивача на військову службу під час мобілізації в нього зміниться правовий статус з військовозобов`язаного на військовослужбовця. Разом з тим, ще до того, як суд висловиться з приводу законності та обґрунтованості відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу, на позивача будуть покладені також і обов`язки при проходженні військової служби, а тому дії відповідача щодо призову на військову службу до набрання рішенням по справі законної сили можуть призвести до істотних складнощів та неефективності, неможливості поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. З метою запобігання цих негативних наслідків для позивача до ухвалення рішення по цій справі, на думку представника позивача, наявні підстави для забезпечення позову, передбачені п.1 ч.2 ст.150 КАС України.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року у задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі №420/6420/26 – відмовлено.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року про відмову в забезпеченні позову та задовольнити заяву позивача про забезпечення позову.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2026 року відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року у справі №420/6420/25.
28 квітня 2026 року матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
29 квітня 2026 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшов.
Колегія суддів перевірила матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, та дійшла висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ст. 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Вирішуючи питання про необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлюють винесення відповідної ухвали, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах адміністративної справи та керуючись законом.
Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
З урахуванням викладених обставин справи, колегія суддів зазначає наступне.
Позивач посилається на ймовірність його призову на військову службу під час мобілізації та пов`язані з цим наслідки у вигляді зміни правового статусу, натомість такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами того, що на момент звернення до суду існує безпосередня та невідворотна загроза саме порушення його прав, оскільки метою застосування інституту забезпечення позову є саме засторога істотного ускладнення чи неможливість виконання рішення суду.
Колегія суддів також враховує, що заходи забезпечення позову є виключним процесуальним інструментом, застосування якого допускається лише за умови доведення наявності очевидної небезпеки порушення прав або неможливості їх ефективного захисту без вжиття таких заходів.
Натомість, позивач не надав доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання можливого рішення суду або істотно ускладнить його виконання.
Посилання апелянта на необхідність здійснення догляду за сестрою та наявність підстав для відстрочки, стосуються суті спору, а тому в основу обґрунтувань наявності підстав для забезпечення позову покладені бути не можуть.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявлені обставини не свідчать про наявність реальної, безпосередньої та очевидної загрози порушення прав позивача, а відтак підстави для вжиття заходів забезпечення позову відсутні.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 2, 5, 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Суддя доповідач С.В. Дегтярьова

Судді А.В. Крусян

О.В. Яковлєв