Іменем України
РІШЕННЯ

15 червня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/385/26 	
Господарський суд Чернігівської області в складі судді Фесюри М.В., за участю секретаря судового засідання Ткачової А.Ю., розглянувши  справу
за позовом: Антимонопольного комітету України,
код ЄДРПОУ 00032767, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, м. Київ, 03035, 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Комфорт Групп",
код ЄДРПОУ 41609367, вул. Князя Чорного, буд. 11А, м. Чернігів, 14000, 
про стягнення 168 538 грн
представники сторін:
позивача: Оношко В.Г.

27.04.2026 до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Антимонопольного комітету України про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Комфорт Групп" штрафу у розмірі 84 269 грн та пені у розмірі 84 269 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про прострочення відповідачем сплати штрафу, накладеного рішенням №363-р від 21.12.2023 Антимонопольного комітету України "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", що стало підставою для нарахування пені у розмірі 84 269 грн за вчинення порушення, передбаченого п. 4 ч.2 ст. 6, п.1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю - «Реставрація пам`ятки архітектури місцевого значення будівлі «Кінотеатр ім. «Щорса» з пристосуванням під Хаб соціального партнерства та інституційного розвитку КУ «Чернігівський обласний молодіжний центр» Чернігівської обласної ради по вул. Магістратській, 3 у м. Чернігові з виділенням черговості (ДК 021:2015 - 45200000-9 «Роботи, пов`язані з об`єктами завершеного чи незавершеного будівництва та об`єктів цивільного будівництва»)» (ідентифікатор процедури закупівлі UА2021-06-22-012726-С), проведених Управлінням капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації та порушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю - «Капітальний ремонт КПНЗ «КДЮСШ №2» вул. Ціолковського, 8, м. Чернігів» (ідентифікатор процедури закупівлі UА2021-08-25-004273-С), проведених Управлінням капітального будівництва Чернігівської міської ради.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2026 справу №927/385/26 передано на розгляд судді Фесюрі М.В.
Ухвалою від 30.04.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 18.05.2026, 11:20. Встановив сторонам у справі процесуальні строки для подання письмових заяв по суті.
Позивачу та відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі від 30.04.2026 направлена в їх електронні кабінети 30.04.2026, та відповідно, доставлена 30.04.2026 о 14:16 та 14:13.
У підготовчому засіданні 18.05.2026, суд із занесенням до протоколу судового засідання постановив про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 15.06.2026, 09:00, про що повідомлено відповідача.
Відповідач відзив на позов до суду не подав, проти позову не заперечив, строк для подання відповідачем відзиву до суду сплинув.
У судовому засіданні 15.06.2026 взяла участь представник позивача, відповідач не прибув, причину неявки не повідомив.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі також - ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Неявка відповідача у судове засідання 15.06.2026 не перешкоджає вирішенню спору по суті.
В судовому засіданні 15.06.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:
Рішенням Антимонопольного комітету України № 363-р від 21.12.2023 “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу” у справі №145-26.13/32-23 постановлено, що: Товариство «УТБ-Інжиніринг» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко комфорт групп» вчинили порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю - «Реставрація пам`ятки архітектури місцевого значення будівлі «Кінотеатр ім. «Щорса» з пристосуванням під Хаб соціального партнерства та інституційного розвитку КУ «Чернігівський обласний молодіжний центр» Чернігівської обласної ради по вул. Магістратській, 3 у м. Чернігові з виділенням черговості (ДК 021:2015 - 45200000-9 «Роботи, пов`язані з об`єктами завершеного чи незавершеного будівництва та об`єктів цивільного будівництва»)» (ідентифікатор процедури закупівлі UA2021-06-22-012726-c), проведених Управлінням капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації.
За зазначене порушення, на Відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко комфорт груп», накладено штраф у розмірі 59 488 гривень (п. 1 та 3 рішення Антимонопольного комітету України № 363-р від 21.12.2023). 
У пункті 4 рішення Антимонопольного комітету України № 363-р від 21.12.2023 зазначено про те, що Товариство «УТБ-Інжиніринг» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко комфорт групп» вчинили порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю - «Капітальний ремонт КПНЗ «КДЮСШ №2» вул. Ціолковського, 8, м. Чернігів» (ідентифікатор процедури закупівлі UA2021-08-25-004273-c), проведених Управлінням капітального будівництва Чернігівської міської ради. 
За зазначене порушення, на Відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко комфорт груп», накладено штраф у розмірі 24 781 гривень (п. 4 та 6 рішення Антимонопольного комітету України № 363-р від 21.12.2023).
В резолютивній частині Рішення зазначено, що штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня його одержання рішення.
Також в Рішенні зазначено, що воно може бути оскаржено до Господарського суду міста Києва у двомісячний строк з дня його одержання. 
Копія рішення Комітету була надіслана разом із супровідним листом від 11.01.2024 №145-26.13/03-337е та отримана Відповідачем 23.01.2024, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 0303516070008.
Отже, строк для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням Комітету, закінчився 25.03.2024 (оскільки 23.03.2024 та 24.03.2024 припадають на неробочі дні).
Відповідач оскаржив рішення Комітету до Господарського суду міста Києва.
Рішенням суду першої інстанції від 04.09.2024 у справі № 910/3661/24 за позовом ТОВ «Еко Комфорт Групп» до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення №363-р від 21.12.2023 - в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 у справі № 910/3661/24 рішення суду першої інстанції від 04.09.2024 у справі № 910/3661/24 – залишено без змін.
Доказів у підтвердження скасування або визнання недійсним рішення судом, а також доказів сплати штрафу в сумі 84 269 грн. відповідач суду не надав.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.
Приписами ст. 4 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.
Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність (ч. 2 ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).
Згідно зі ст. 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, клопотання, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення несплаченої у добровільному порядку пені.
Правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин визначає Закон України «Про захист економічної конкуренції».
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.
Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про накладення штрафу.
Згідно з п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії.
Згідно з п. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення, передбачені пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. У разі наявності незаконно одержаного прибутку, який перевищує десять відсотків зазначеного доходу (виручки), штраф накладається у розмірі, що не перевищує потрійного розміру незаконно одержаного прибутку. Розмір незаконно одержаного прибутку може бути обчислено оціночним шляхом.
Згідно з ч. 1-3, 8 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.
Рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.
Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.
Протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.
Отже, відповідно до вищевказаних норм АМКУ має право приймати рішення, зокрема, про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про накладення штрафу. Останній повинен бути сплачений суб`єктом господарювання у двомісячний строк з дня отримання відповідного рішення, при цьому протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єктом господарювання зобов`язаний надіслати АМКУ документи, що підтверджують сплату штрафу, рішення АМКУ є обов`язковим для виконання.
Як передбачено ч. 7 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.
При цьому відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» відповідач має право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.
Як встановлено судом, Рішенням Антимонопольного комітету України №363-р від 21.12.2023 “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу” у справі №145-26.13/32-23 на відповідача накладено штраф в сумі 59488 грн та штраф в сумі 24781 грн. за вчиненні порушення законодавства про захист економічної конкуренції, які передбачені п.4 ч.2 ст.6, п.1 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Вказане рішення відповідачем отримано 23.01.2024.
Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Згідно з ч. 3, 5 ст. 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
Отже, останнім днем двомісячного строку, встановленого ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» для добровільної сплати штрафу відповідачем, є 25.03.2024.
Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення позивача з позовом до суду, так і на час розгляду справи по суті, штраф у розмірі 84269 грн відповідач не сплатив.
Відповідач оскаржив рішення Комітету до Господарського суду міста Києва.
Рішенням суду першої інстанції від 04.09.2024 у справі № 910/3661/24 за позовом ТОВ «Еко Комфорт Групп» до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення №363-р від 21.12.2023 - в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 у справі № 910/3661/24 апеляційну скаргу ТОВ «Еко Комфорт Групп» залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 04.09.2024 у справі № 910/3661/24 - без змін.
Відтак, рішення Антимонопольного комітету України № 363-р від 21.12.2023 є чинним.
Отже, відповідач ухилився від сплати штрафу, накладеного на нього зазначеним рішенням Антимонопольного комітету України, у строк, визначений ч.3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу в сумі 84269 (59488 грн та 24781 грн) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу; нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Комітету про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.
Абзацом 3 ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Комітету про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи в суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснюються.
Позивачем нараховано відповідачу пеню за прострочення сплати штрафу, накладеного Рішенням Комітету: з 26.03.2024 (наступний день після двомісячного строку для сплати штрафу, накладеного рішенням Комітету та день, який передував винесенню ухвали Судом першої інстанції про відкриття провадження у справі № 910/3661/24);
- з 05.09.2024 (наступний день після прийняття судом першої інстанції рішення у справі №910/3661/24) по 22.10.2024 включно (день, який передував винесенню ухвали судом апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження у справі № 910/3661/24);
- з 20.05.2025 (наступний день після прийняття судом апеляційної інстанції постанови у праві № 910/3661/24) по 31.12.2025 включно (день, до якого розраховано пеню).
Кількість днів прострочення сплати штрафу становить 275 днів.
Розмір пені за один день прострочення сплати штрафу становить:
84 269 х 1,5 % = 1 264,04 гривень, де 84 269 - розмір штрафу, накладеного рішенням Комітету; 1,5 % - відсоток від суми штрафу відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
За 275 днів прострочення сплати штрафу сума пені становить 347 611 гривень.
Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням Комітету, а тому розмір пені становить 84 269 гривень. 
З огляду на оскарження відповідачем Рішення Комітету в судовому порядку нарахування пені зупинялося: з 27.03.2024 до 04.09.2024 (розгляд справи № 910/3661/24 судом першої інстанції), з 23.10.2024 до 19.05.2025 (розгляд справи № 910/3661/24 судом апеляційної інстанції).
Таким чином, сума пені за прострочення сплати штрафу становить 84269 грн.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені за прострочення сплати штрафу у розмірі 84269 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Отже, викладені обставини у їх сукупності свідчать про законність і обґрунтованість позовних вимог позивача до відповідача про стягнення штрафу в сумі 84269 грн та пені в сумі 84269 грн.
Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.
За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, відповідно до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Комфорт Групп» (вул. Князя Чорного, буд. 11 А, м. Чернігів, 14000, ідентифікаційний код 41609367) у дохід загального фонду Державного бюджету України (отримувач: ГУК у м. Києві / Соломян. р-н, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA278999980313090106000026010, код класифікації доходів бюджету: 21081100) штраф в сумі 84 269 грн та пеню в сумі 84 269 грн.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Комфорт Групп» (вул. Князя Чорного, буд. 11 А, м. Чернігів, 14000, ідентифікаційний код 41609367) на користь Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, 45, м. Київ, 03035, ідентифікаційний код 00032767, отримувач: Антимонопольний комітет України, код ЄДРПОУ: 00032767, банк: Державна казначейська служба України, рахунок: UA438201720343120001000001719) судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Видати накази після набрання рішенням суду законної сили.
Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк та в порядку, встановлені ст.256, ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.
Повне рішення складено 25.06.2026 року.

Суддя М.В. Фесюра

Веб адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua