Справа №591/6500/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Янголь Є. В.	
Номер провадження 33/816/349/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Скородєда С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Скородєда С.І. на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 24 червня 2025 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , 

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. 
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 09.06.2025 р. о 05.06 год. в м. Суми, по проспекту Свободи поблизу буд. 7, керував транспортним засобом ВАЗ211540, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. 
Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора ALCOTEST «Drager» 7510, результат позитивний 0,94 ‰, тест № 439 від 09.06.2025, водій з результатом був згоден. Своїми діями порушив п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Скородєд С.І. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати оскаржувану постанову, а провадження по справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказував, що ухвалюючи постанову, суд першої інстанції прийняв рішення по справі за відсутності ОСОБА_1 , чим порушив його права на захист. 
Стверджував, що зупинка транспортного засобу була безпідставною, чим порушені вимоги ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Будь-які постанови про порушення водієм ОСОБА_1 правил користування пасками безпеки працівниками поліції не складалися, таким чином всі подальші дії працівників поліції щодо проведення огляду є незаконними. 
Зазначав, що суд прийняв рішення по справі на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, який окрім того, що був складений з порушенням ч. 2 ст. 254 КУпАП, за своїм змістом не відповідав вимогам ст. 256 КУпАП, а саме посадова особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, була зобов`язана зазначити у протоколі суть адміністративного правопорушення, чого зроблено не було. 

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Скородєда С.І., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №356116 від 09.06.2025, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП;
- роздруківкою результату тестування на алкоголь за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 7510, згідно якої результат тесту - 0,94 проміле ;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу газоаналізатор Alkotest Drager 7510, результат 0, 94 проміле, з результатом згоден;
- рапортом від 09.06.2025;
- довідкою про надання інформації від 10.06.2025; 
- відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме як 09.06.2025 близько 05:23 год працівниками поліції був зупинений транспортний засіб ВАЗ211540, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Причиною зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 стало невикористання останнім паска безпеки під час руху, що є порушенням п. 2.3 «в» ПДР України, про що йому було повідомлено. Під час спілкування з водієм інспекторами поліції було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів).
З відеозапису встановлено, що після виявлення ознак сп`яніння водієві, відповідно до вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказами Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція), було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, на що він погодився та пройшов огляд на газоаналізаторі Alkotest Drager 7510, результат 0,94 проміле, з вказаним результатом був згоден. 
Враховуючи викладене, працівниками поліції було повідомлено водію ОСОБА_1 про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.
Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.9.а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції прийняв рішення по справі за відсутності ОСОБА_1 , чим порушив його права на захист, апеляційний суд не може вважати обґрунтованими виходячи з наступного. 
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Як убачається з матеріалів справи, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення водію ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи відбудеться в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми 24.06.2026 о 09-00 год. Зі змістом протоколу водій був ознайомлений та отримав його копію, таким чином, ОСОБА_1 був повідомлений про розпочате щодо нього провадження.
Будучи обізнаним про складання процесуальних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП, водій, діючи добросовісно, мав процесуальний обов`язок та можливість самостійно цікавитися рухом справи, однак жодних клопотань про відкладення розгляду чи надання додаткового часу для залучення захисника до суду першої інстанції не подавав, у судове засідання не з`явився без поважних причин.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.
За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився до суду і не повідомив про причини неявки, суд першої інстанції мав законні підстави для розгляду справи за його відсутності. Права особи на захист у даному випадку порушені не були, а розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності повністю відповідав вимогам ч. 1 ст. 268 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що зупинка автомобіля була безпідставною, а не складання поліцейськими постанови за непристебнутий пасок безпеки робить незаконним увесь подальший огляд, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.
Як убачається з відеозапису, причиною зупинки водія став візуально зафіксований інспекторами факт руху без паска безпеки, а саме порушення п. 2.3 «в» ПДР, що повністю відповідає вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Сам по собі факт складання чи нескладання працівниками поліції постанови за фактом не використання паска безпеки не нівелює виявлених у водія явних ознак алкогольного сп`яніння та не звільняє особу від відповідальності за керування автомобілем у такому стані. Процедура притягнення до відповідальності за порушення правил користування пасками безпеки та процедура фіксації стану сп`яніння є окремими процесуальними діями. 
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, водій ОСОБА_1 після зупинки автомобіля та висловлення поліцейськими законної вимоги про проведення огляду, погодився пройти такий огляд добровільно на місці зупинки, без будь-яких заперечень чи скарг на протиправність дій поліції.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що огляд на стан сп`яніння був проведений у повній відповідності до вимог закону, а доводи захисника про «незаконність усіх наступних дій» через відсутність постанови за пасок безпеки є лише способом захисту, спрямованим на уникнення відповідальності за вчинене грубе правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд прийняв рішення про винуватість на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, який був складений з порушенням ч. 2 ст. 254 КУпАП та в ньому не зазначено суть правопорушення, що суперечить вимогам ст. 256 КУпАП, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
Згідно зі ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Як убачається з наявного в матеріалах справи протоколу серії ЕПР 1 №356116 від 09.06.2025 стосовно ОСОБА_1 , він містить детальний та чіткий опис суті правопорушення. Зокрема, у ньому зазначено дату 09.06.2025, точний час 05:06 год, місце зупинки, марку та номерний знак транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , а також факт керування у стані алкогольного сп`яніння, результати огляду за допомогою приладу «Drager» - 0,94 ‰, що є порушенням п. 2.9 «а» ПДР України та повністю охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Твердження апелянта про порушення ч. 2 ст. 254 КУпАП також є безпідставними, оскільки протокол був складений працівником поліції безпосередньо на місці вчинення правопорушення, одразу після проведення огляду водія на стан сп`яніння, тобто в межах визначеного законом 24-годинного строку з моменту виявлення правопорушення, вдвох примірниках, один із яких під розписку був вручений особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Протокол підписаний поліцейським та самим водієм, який не висловив жодних зауважень щодо його змісту чи повноти опису обставин події. 
За таких обставин, складений стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за своїм змістом та формою повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, є належним і допустимим доказом та сумнівів не викликає. 
Отже, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.
Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої інстанції повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 24 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Скородєда С.І. на цю постанову - без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.