Дата документу 26.05.2026
Справа № 334/2630/26
Провадження № 2/334/2520/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМУКРАЇНИ
(заочне)

26 травня 2026 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя 
у складі: головуючого судді Ісакова Д.О.,
за участі секретаря судового засідання Прийменко ПА.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2026 року до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», в особі керівника Міньковської Анастасії Володимирівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 17000,00 грнивень
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 13.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ірбіс» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання фінансового кредиту №35666421, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти у розмірі 5000,00 гривень, шляхом переказу на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування.
01.09.2025 між Товариствома з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ірбіс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» укладено Договір факторингу №01092025/01, за умовами якого ТОВ «ФК «Ірбіс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Позика» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Позика» приймає належні ТОВ «ФК «Ірбіс» права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників.
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитним договором у розмірі 17000,00 гривень., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 гривень, заборгованість за відсотками - 12000,00 гривень; заборгованість за штрафними санкціями та комісіями – 0,00 гривень.
Просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 17000,00 гривень та судові витрати.
27.03.2026 ухвалою судді позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам по справі наданий строк для подання заяв по суті справи.
В позові представник позивача зазначила, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення судом.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась судом належним чином рекомендованим листом із повідомленням за адресою її місця реєстрації, причини неявки у судове засідання відповідач не повідомила, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надала.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно зі ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Судом встановлено, що 13.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «фінансоваа компанія «Ірбіс»» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання фінансового кредиту №35666421, згідно з яким відповідачка отримала кредит у розмірі 5000,00 гривень, строком на 30 календарних днів з 13.01.2022 по 12.02.2022, на умовах сплати пільгової процентної ставки (знижки) - 2% (п.3.2.1. п.3.2 договору), 60 календарних днів з 13.02.2022 по 13.04.2022 стандартна процентна ставка - 3% (п.3.2.2. п.3.2 договору).
Згідно п. 4.1. договору видача (надання) товариством кредиту за цим договором проводиться протягом 3-х банківських днів з моменту укладання договору шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки, реквізити якої зазначені у особистому кабінеті, та, яка визначена клієнтом у якості основної платіжної картки.
Згідно з п. 4.2. Договору, клієнт зобов`язується повністю повернути кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за кредитом до 13.04.2022 року шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок Товариства.
Відповідно до п. 5.8 договору нарахування процентів за кредитом провадиться кожного календарного дня на суму залишку кредиту.
Відповідно до п. 11.1 договір набирає чинності з моменту його укладання і діє до 13.04.2022 року, але у будь-якому випадку до повного виконання клієнтом зобов`язань за цим договором.
Пунктом 13.1 договору визначено, що цей договір є електронним договором у розумінні Закону України «Про електронну комерцію, оформлений в електронній формі. Він підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
У пункті 14 договору позики зазначено юридичні адреси та реквізити сторін. У графі «Клієнт» містяться персональні дані ОСОБА_1 , зокрема: РНОКПП, паспортні дані, адреса, номер телефону, адреса реєстрації, адреса електронної пошти, а також електронний підпис одноразовим ідентифікатором у вигляді цифрової послідовності «452309», проставлений ОСОБА_1 .
Пунктом 12.3. Договору визначено, що у разі зміни цього договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.
Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що: позичальник ознайомився з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги; позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору.
З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено.
Таким чином, договір про надання фінансового кредиту №35666421 від 13.01.2022 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України, він не визнавався судом недійсним.
Додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №35666421 від 13.01.2022 року визначено обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Додаток підписаний представником ТОВ «ФК «Ірбіс» та клієнтом ОСОБА_1 .
Успішність транзакції щодо перерахування коштів у сумі 5000,00 гривень, підтверджена довідкою №3152_251021113628 від 21.10.2025, виданою ТОВ «Універсальні платіжні рішення», відповідно до якої було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 13.01.2022 13:29:41 на суму 5000,00 гривень, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 130960084, призначення платежу: зарахування 5000,00 гривень на карту НОМЕР_1 .
Крім того, відповідно до інформації, наданої АТ «ТАСКОМБАНК» від 07.05.2026 року, вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , було видано миттєву банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , яка є міжнародною платіжною карткою. 
Згідно виписки по рахунку за період з 13.02.2022 по 16.01.2022 вбачається, що на картковий рахунок № НОМЕР_1 13.01.2022 13:29:42 було зарахування коштів у розмірі 5000,00 гривень.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
01.09.2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» укладений договір факторингу №01092025/1. Згідно даного договору факторингу 01.09.2025 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №35666421 від 13.01.2022.
Факт переходу права вимоги до відповідача ОСОБА_1 підтверджується витягом із додатку №1 до договору факторингу №01092025/1 від 01.09.2025, та платіжною інструкцією №6054383 від 02.09.2025.
Досліджені докази підтверджують, що ТОВ «ФК «Позика» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №35666421 від 13.01.2022.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
При цьому, одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка станом на 01.09.2025 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 17000,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 гривень, заборгованість за відсотками - 12000,00 гривень, заборгованість за штрафними санкціями та комісіями – 0,00 гривень.
Відомостей про добровільне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором №35666421 від 13.01.2022 матеріали справи не містять.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
Частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 5500,00 гривень. На підтвердження вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, представник позивача надав суду копію договору № 39493634/01 про надання правової допомоги від 02.01.2026, додаткова угода №35666421 від 16.02.2026 до Договору про надання правничої допомоги № 39493634/01 від 02.01.2026, детальний опис робіт, акт надання послуг на підтвердження факту надання правничої допомоги (виконання робіт, надання послуг), копію адвокатського свідоцтва серії ВА №841 на ім`я Лівак І.М.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах №810/3806/18 від 17.09.2019, № 320/11366/20 від 13.05.2022.
З урахуванням складності справи, що була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача в розмірі 3000,00 гривень.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2662,40 гривень.
Керуючись статтями: 3, 4, 10, 11, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, - 

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за кредитним договором №35666421 від 13.01.2022 року у розмірі 17000 гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» судові витрати у розмірі 5662 гривень 40 копійок, з яких: судовий збір - 2662,40 гривень та витрати на правову допомогу - 3000,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», ЄДРПОУ 39493634, юридична адреса: 07406, Київська область, м. Бровари, вулиця Симона Петлюри, буд. 21/1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Ісаков Д.О.