УХВАЛА

29 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 554/13845/13-ц
провадження № 14-37зц26

Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідачки Білоконь О. В.,
суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартинюк Н. М., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стефанів Н. С., Стрелець Т. Г., Ступак О. В., Ткача І. В., Уркевича В. Ю.,
перевіривши клопотання ОСОБА_1 про передачу до Великої Палати Верховного Суду справи за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2014 року,
УСТАНОВИЛА:
1. У жовтні 2013 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі - ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго») звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.
2. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2014 року позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» задоволено.
3. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних за період з 01 жовтня 2002 року по 01 січня 2014 року в розмірі 1 048,66 грн.
4. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 22 квітня 2014 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2014 року змінено в частині розміру заборгованості з 1 048,66 грн до 1 031,10 грн, яку стягнуто з відповідачів у рівних частках, по 343,70 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
5. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 29 січня 2025 року, яка залишена без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2014 року.
6. Ухвалою від 27 листопада 2025 року Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави від 29 січня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року в цій справі на підставі пункту 5 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.
7. 14 квітня 2026 року через підсистему «Електронний суд» до Великої Палати Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про передачу справи № 554/13845/13-ц до Великої Палати Верховного Суду. Заявник просив прийняти до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справу № 554/13845/13-ц, оскільки він оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної, суб`єктної юрисдикції, що стосуються однакового застосування норм права у суді. Зазначає про необхідність відступу від висновків Верховного Суду щодо застосування норм процесуального права та просить скасувати ухвалу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2025 року та направити справу на новий розгляд чи ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
8. Велика Палата Верховного Суду вважає, що у прийнятті клопотання необхідно відмовити з огляду на таке.
9. За змістом частини другої статті 6 і частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
10. Відповідно до частини першої статті 36, пунктів 1, 5 частини другої статті 37 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції. У складі Верховного Суду діють, зокрема, Касаційний цивільний суд і Велика Палата Верховного Суду.
11. У пункті 1 частини другої статті 45 цього Закону вказано, що Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.
12. Судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд, що передбачено у статті 388 ЦПК України.
13. Розгляд цивільних справ у касаційному порядку Верховний Суд здійснює у складі колегій суддів, палати, об`єднаної палати Касаційного цивільного суду чи Великої Палати Верховного Суду у визначених процесуальним законом випадках та порядку.
14. Порядок передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду передбачено в частинах третій - шостій статті 403 ЦПК України, а саме: після відкриття касаційного провадження, підготовки справи до касаційного розгляду та її попереднього розгляду суд, який розглядає справу в касаційному порядку, передає її на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
15. Тобто питання передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду в цивільних справах віднесено до повноважень Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
16. За змістом клопотання  ОСОБА_1 , поданого до Великої Палати Верховного Суду, він не погоджується з ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2025 року в цій справі, тому просить її скасувати та направити справу на новий розгляд чи ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
17. Чинний процесуальний закон не передбачає інституту перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (окрім перегляду судових рішень у порядку глави 3 розділу V ЦПК України). Судові рішення суду касаційної інстанції є остаточними й оскарженню не підлягають. 
18. Тож Велика Палата Верховного Суду відповідно до ЦПК України не наділена повноваженнями переглядати судові рішення касаційних судів, винятком із цього правила є лише встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом. Однак про наявність таких обставин заявник не зазначає.
19. Отже, підстав для розгляду Великою Палатою Верховного Суду поданого клопотання ОСОБА_1  немає, тому в його прийнятті потрібно відмовити та повернути заявнику. Така відмова не порушує право  ОСОБА_1 на доступ до суду, оскільки він реалізував право на оскарження судового рішення в суді апеляційної інстанції, а також скористався можливістю перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами і отримав із цього приводу рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій.
20. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, параграф 36).
21. «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуть для досягнення цієї мети (рішення ЄСПЛ від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, параграф 53).
22. Згідно з практикою ЄСПЛ юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення суду, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого й обов`язкового рішення тільки з метою проведення нового слухання та вирішення справи (рішення від 09 листопада 2004 року у справі «Світлана Науменко проти України», заява № 41984/98, параграф 53).
23. Звернення до Великої Палати Верховного Суду з проханням про перегляд судового рішення суду тієї ж інстанції фактично спрямоване на проведення нового розгляду справи за відсутності для цього визначеної процесуальним законом підстави. Такий перегляд є неможливим, оскільки ставить під сумнів гарантований пунктом 1 статті 6 Конвенції принцип остаточності судового рішення (res judicata).
Керуючись статтями 388, 391, 393, 394, 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
Відмовити у прийнятті до розгляду Великою Палатою Верховного Суду клопотання  ОСОБА_1 про передачу до Великої Палати Верховного Суду справи за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2014 року та повернути його заявнику разом з доданими до клопотання матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідачка О. В. Білоконь
Судді: О. О. Банасько Н. М. Мартинюк

О. Л. Булейко К. М. Пільков

І. А. Воробйова С. О. Погрібний

Л. Ю. Кишакевич Н. С. Стефанів

В. В. Король Т. Г. Стрелець

С. І. Кравченко О. В. Ступак

О. В. Кривенда І. В. Ткач

М. В. Мазур В. Ю. Уркевич