Справа № 930/21/26
Провадження №2/930/536/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
07.05.2026 року       Немирівський районний суд
Вінницької області
в складі головуючого судді:     Алєксєєнка В.М.
при секретарі:       Загребельному С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача — Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Степанчук О.А. звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 530164946 у розмірі 21 228,02 грн та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі — первісний кредитор) та ОСОБА_1 (далі — відповідач, позичальник) було укладено договір надання коштів у кредит № 73873981 (далі — кредитний договір).
Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти (кредит) на погоджений строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу, а позичальник зобов`язується повернути кредит у строк його дії або достроково та сплатити проценти, а також комісію за надання кредиту.
Згідно з п. 11.1 кредитного договору, підписанням договору відповідач підтвердив, що ознайомився на вебсайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією про кредитодавця та його послуги, зокрема інформацією, передбаченою статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування», статтею 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», а також нормативно-правовими актами Національного банку України.
Також відповідач погодився, що до моменту підписання договору ознайомився з його умовами та Правилами надання коштів та банківських металів у кредит, розміщеними на зазначеному вебсайті, та що зміст договору, обсяг зобов`язань сторін і наслідки його укладення йому зрозумілі.
Відповідно до п. 5 кредитного договору, договір укладено у формі електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 11.5 кредитного договору, договір укладено на взаємовигідних умовах, відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України.
27 березня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі — позивач) укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників, а позивач прийняв зазначені права вимоги.
Відповідно до реєстру боржників № 4 від 23.04.2025 до договору факторингу № 27/03/25, позивач набув право грошової вимоги до відповідача у розмірі 22 347,00 грн, з яких: — 6 500,00 грн — основна сума боргу; — 1 885,00 грн — заборгованість за відсотками; — 12 987,00 грн — заборгованість за пенею; — 975,00 грн — комісія за надання кредиту.
Всупереч умовам кредитного договору, відповідач свої зобов`язання не виконав. Після відступлення права вимоги позивачу жодних платежів на погашення заборгованості не здійснював.
З моменту набуття права вимоги, а саме з 04 серпня 2025 року, позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 530164946 у розмірі 21 228,02 грн, з яких: — 5 999,40 грн — основний борг; — 12 228,92 грн — проценти; — 2 999,70 грн — неустойка.
Ухвалою від 13.01.2026 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом надсилання повісток за зареєстрованим місцем проживання та розміщенням оголошення на офіційному сайті суду відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання тричі поспіль не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву по справі не скористався, будь-яких клопотань та заяв не надіслав, а тому суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення.
Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності, а також у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи.
З урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що у позовній заяві позивач посилається на те, що 10 листопада 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір надання коштів у кредит № 73873981, право вимоги за яким у подальшому перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 року.
Разом із тим, на підтвердження заявлених вимог позивачем до матеріалів справи додано договір кредитної лінії № 530164946 від 16.11.2024 року та паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору № 530164946 від 16.11.2024 року, укладені між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .
Відповідно до умов указаного договору кредитної лінії сума (ліміт) кредиту становить 6 000,00 грн, строк кредитування — до 1826 днів, дисконтний період — 20 днів з можливістю продовження та поновлення, базова процентна ставка — 357,70 % річних.
Крім того, матеріали справи містять: договір факторингу № МВ-ТП/20 від 04.02.2025 року, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс»; договір факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 року, укладений між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»; реєстр прав вимоги № 4 від 04.08.2026 року.
Таким чином, фактичні обставини, викладені позивачем у позовній заяві, не відповідають письмовим доказам, долученим до матеріалів справи.
Так, позивач у позовній заяві зазначає про існування кредитних правовідносин між відповідачем та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за договором № 73873981 від 10.11.2024 року, однак на підтвердження заявлених вимог надано інший договір — договір кредитної лінії № 530164946 від 16.11.2024 року, укладений із іншим кредитодавцем, а саме ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Аналогічно, викладені у позовній заяві обставини щодо переходу права вимоги на підставі договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивачем не узгоджуються з доданими до справи договорами факторингу № МВ-ТП/20 від 04.02.2025 року та № 27/0225-01 від 27.02.2025 року.
Отже, позивачем фактично заявлено вимоги, що ґрунтуються на одних правовідносинах, тоді як письмові докази стосуються інших правовідносин, інших сторін договору та іншого порядку переходу права вимоги.
Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Однак надані позивачем докази не підтверджують саме тих обставин, які викладені у позовній заяві як підстава позову.
Суд не вправі самостійно змінювати підстави позову, встановлювати інші правовідносини між сторонами або виходити за межі заявлених позовних вимог, оскільки це суперечило б принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленому у ст. 13 ЦПК України.
Крім того, суд зазначає, що сам по собі факт неявки відповідача у судове засідання, неподання ним відзиву чи заперечень не звільняє позивача від обов`язку доведення заявлених вимог належними та допустимими доказами.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України під час ухвалення заочного рішення суд зобов`язаний перевірити обґрунтованість позовних вимог та достатність доказів на їх підтвердження.
Оцінивши подані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами: факту виникнення між сторонами саме тих кредитних правовідносин, на які він посилається у позові; належного переходу до позивача права вимоги саме за договором, зазначеним у позовній заяві; розміру заявленої до стягнення заборгованості саме за тими правовідносинами, які є предметом позову.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є недоведеними та задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позову суд дійшов висновку про відмову, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 76-77, 80-81, 89, 128, 141, 223, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 274-279, 280-284 ЦПК України, згідно ст.ст. 11, 509, 512, 514, 516, 525,526,530,551,599,610,611,615, 625 629,1050,1054 ЦК України, суд –
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — відмовити.
Судові витрати покласти на позивача.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення може бути переглянуте Немирівським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причи.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: В.М. Алєксєєнко