Справа №442/1276/26 
Провадження №2/442/899/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі - головуючої судді - Курус Р.І., розглянувши в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», від імені та в інтересах діє представник Паладич Аліна Олександрівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернулося до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором розмірі 151124,98 грн. та судових витрат, які складаються з 2662,40 грн. сплаченого судового збору.
Позовна заява мотивована тим, що 02.07.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір №1606732 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Після того, як відповідачем було здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Селфі кредит» і заповнено електронну заявку на отримання споживчогокредиту на сайті в мережі Інтернет https://selfiecredit.ua/, ТОВ «Селфі кредит» 02.07.2024 направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір №1606732 про надання споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті Позичальника на сайті повного тексту кредитного договору.
02.07.2024 відповідач після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, виразив однозначну згоду із умовами договору шляхом натискання відповідної кнопки в ITC Первісного кредитора. Зі своєї сторони ТОВ «Селфі кредит» направило 02.07.2024 11:51:15 ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему на номер телефону НОМЕР_1 (що було зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті) одноразовий ідентифікатор т343, котрий в свою чергу боржником було 02.07.2024 11:51:27 введено/відправлено первісному кредитору у відповідному розділі itc, чим він прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання договору №1606732 про надання споживчого кредиту, на умовах визначених офертою.
ТОВ «Селфі кредит», свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_2 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту.
30.06.2025 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Свеа фінанс» було укладено Договір факторингу № 01.02-18/25, відповідно до умов якого Клієнт відступає (передає) фактору (новий кредитор) права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №01.02-18/25 від 30.06.2025, ТОВ «Свеа фінанс» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором №1606732 у розмірі 151124,98 гривень.
Станом на дату складання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем за Договором №1606732 від 02.07.2024 становить 151124,98 грн., з яких заборгованість по тілу - 24999,98 грн., заборгованість по відсотках -113625,00 грн., пеня -12500,00 грн.
Таким чином, оскільки відповідач ухиляється від належного виконання зобов`язань, відтак позивач змушений звернутись до суду з вимогою про стягнення зазначеної вище заборгованості та понесених судових витрат.
18.02.2026 суддею отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання відповідача, відповідно до якої останнє відоме місце проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , оскільки останній знятий з реєстрації за вищевказаною адресою - 11.09.2024, /а.с.36/.
Відповідно до вимог ч. 10 ст. 187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвалою від 18.02.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін на 17.03.2026. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, /а.с.37/.
Відповідача відповідно до вимог ч. 11 ст. 128, ч. 10 ст. 187 ЦПК України повідомлено про дату, час, місце та порядок розгляду даної справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України» за посиланням https://dgm.lv.court.gov.ua/sud1306/gromadyanam/vyklyky/,/а.с.39/.
Відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Крім цього, ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана за останнім відомим місцем реєстрації відповідача, проте, повернута з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою"/а.с.40-41/.
Відтак, суд, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128, ч. 10 ст. 187 ЦПК України вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи.
10.03.2026 представником відповідача подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення судового засідання для подання відзиву на позов, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 06.04.2026, про що належним чином повідомлено сторони, а.с. 49-52. 
06.04.2026 представником відповідача подано заяву про відкладення розгляду справи для мирного врегулювання спору, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 30.04.2026, про що належним чином повідомлено сторони. 
Проте, станом на 30.04.2026 від сторін не надходило будь-яких заяв щодо мирного врегулювання спору. 
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Відповідачем ані клопотання про розгляд справи за участю сторін, ані відзиву на позовну заяву суду не надано.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Статтями 12, 81ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що 02.07.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (www.selfiecredit.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Селфі кредит», було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1606732. Відповідно до умов, встановлених договором, товариство надає споживачу кошти у кредит в національній валюті України - гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п.1.1. Договору), /а.с.10-14/.
Перед підписанням договору ОСОБА_1 ознайомився з Правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Селфі кредит», Пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі договору, а також Паспортом споживчого кредиту,який містить усі істотні умови договору,/а.с.16-27/.
Механізм укладення електронної угоди, яким скористався позивач у взаємовідносинах із позичальником урегульовано в тому числі Законом України "Про електронну комерцію".
Так, згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Так, на виконання зазначених вимог, ОСОБА_1 було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів.
Згідно з п.п.п.1.2., 1.3, 1.4 Договору №1606732 сума кредиту (загальний розмір) складає: 25000,00 гривень, тип кредиту-кредит, строк кредиту - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, первісна редакція якого наведена в Додатку №1 до цього Договору,/а.с.14 (зворот).
Відповідно до п. 1.5. тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах: п..1.5.1. стандартна процентна ставка становить 1,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору; п. 1.5.2. знижена процентна ставка становить 1,35 % в день та застосовується у випадку, якщо споживач, як учасник програми лояльності товариства, до 01.08.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів.
Як передбачено п. 2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_2 .
Факт успішного зарахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача за Договором №1606732 від 02.07.2024 підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» №20250701-18 від 01.07.2025, який знаходиться в електронних матеріалах справи.
Таким чином, ТОВ «Селфі кредит» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору.
В той же час, надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі нею не наведені.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
30.06.2025 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Свеа фінанс» було укладено Договір факторингу № 01.02-18/25, відповідно до умов якого Клієнт відступає (передає) фактору (новий кредитор) права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором.Договір факторингу наданий позивачем та наявний в електронних матеріалах справи.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №01.02-18/25 від 30.06.2025, який долучений до електронних доказів справи, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права вимоги до відповідача у загальному розмірі 151124,98 грн., з яких 24999,98 грн. заборгованість за сумою кредиту; 113625,00 грн. заборгованість по відсотках; 12500,00 грн. заборгованість за пенею/штрафами. 
Як визначається ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За частиною 1 статті 1077, частиною 3 статті 1079 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Згідно зі статтею 514, частиною 1 статті 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як зазначено вище, позивач надав суду докази того, що перехід права вимоги відбувся належним чином.
Як вбачається із розрахунку заборгованості станом на 30.06.2025, заборгованість відповідача перед ТОВ «Свеа Фінанс» за Договором №1606732 становить 151124,98 грн., з яких 24999,98 грн. заборгованість за сумою кредиту; 113625,00 грн. заборгованість по відсотках; 12500,00 грн. заборгованість за пенею/штрафами,/а.с.28-31/.
Згідно з вищезазначеним розрахунком заборгованості нарахування відсотків за користування кредитними коштами з 02.07.2024 по 31.07.2024 включно здійснювалося за зниженою процентною ставкою, що становить 1,35% в день від залишку неповерненої суми кредиту, а починаючи з 01.08.2024 по 27.06.2025 (дату повернення кредиту) за стандартною процентною ставкою 1,50%.
Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року.
Положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки вводяться в дію поетапно.
Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Тобто, суд враховує той факт, що з дати набрання чинності вищезгаданого закону 24.12.2023 по 22.04.2024 максимальний розмір денної процентної ставки становить 2,5%, а з 23.04.2024 по 20.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки становить 1,5%.
Оскільки, кредитний між позивачем та відповідачем був укладений 02.07.2024 після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», відтак положення цього Закону застосовуються до договору №1606732, на підставі якого з відповідача стягується заборгованість.
Таким чином, відсотки нараховані позивачем у період з 02.07.2024 (дату надання кредиту) по 20.08.2024 (включно) за зниженою процентною ставкою 1,35% в день та стандартною процентною ставкою 1,50% в день на залишок неповернутої суми кредиту, суд вважає правомірними, оскільки такі не перевищують розмір максимальної процентної ставки за вказаний період, та згідно розрахунку заборгованості становлять 7875,00 гривень нарахованих відсотків.
Щодо відсотків нарахованих з 21.08.2024 по 27.06.2025, то такі позивачем нараховані за відсотковою ставкою 1,50% в день від залишку неповерненої суми.
Однак, відповідно до положень частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки за цей період нарахувань не може перевищувати 1 %. Таким чином, нарахування позивачем процентів за процентною ставкою 1,50 % на день від залишку неповерненої суми кредиту є таким, що суперечить вимогам частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим такі нарахування є неправомірними. Відповідно, сума заборгованості підлягає перерахунку з урахуванням максимально допустимого розміру денної процентної ставки у 1 %.
Отже, виходячи із розрахунку -24999,98 грн. (тіло кредиту) * 1,00% (процентна ставка) *311 (залишок днів кредитування) = 77749,93 гривень суми нарахованих відсотків.
Крім цього, відповідно до розрахунку заборгованості за договором №1606732, відповідач 28.08.2024 здійснив часткову оплату в сумі 10500,01 грн. у рахунок погашення заборгованості, тим самим вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Відтак, грошові кошти у сумі 10500,01 грн., підлягають зарахуванню в рахунок погашення нарахованих процентів за користування кредитом.
Таким чином, виходячи з розрахунку 77749,93 гривень - 10500,01 гривень = 67249,92 гривень нарахованих відсотків за процентною ставкою 1% за період користування кредитом з 21.08.2024 по 27.06.2024, що підлягає стягненню. 
Відтак, загальна сума заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитними коштами за договором №1606732 становить 75124,92 грн. (67249,92 грн. + 7875,00грн. = 75124,92 грн.).
Отже, право позивача порушене невиконанням свого зобов`язання з повернення кредиту відповідачем, а тому підлягає судовому захисту.
Доведеною є обставина отримання ОСОБА_1 грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені договором позики і взяті на себе зобов`язання остання не виконав, у передбачені строки кошти та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість.
Отже, зважаючи на те, що відповідач свої зобов`язання щодо сплати коштів за кредитним договором не виконував, допустив заборгованість, тому наявні підстави для стягнення у примусовому порядку.
Враховуючи наведене вище, суд прийшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту на нарахованими відсотками за кредитним договором є такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме: заборгованості за тілом кредиту у розмірі - 24999,98 грн. та заборгованості за перерахованими відсотками у розмірі -75124,92 грн., що в загальному розмірі становить 100124,90 гривень заборгованості, що підлягає стягненню.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також, Законом України від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64 на території України введено військовий стан, який згодом на підставі Указів Президента продовжувався та триває на час розгляду даної справи в суді.
При цьому, як видно із вищезазначеного розрахунку заборгованості за кредитним договором №1606732 від 02.07.2024, то такий проведений за період з 02.07.2024 по 30.06.2025,/а.с.28-32/.
Таким чином, з огляду на положення норми пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яка поширюються на спірні правовідносини, ОСОБА_1 як позичальник звільнений від обов`язку сплати на користь позивача пені/штрафу за прострочення ним виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, оскільки на час укладення та дії кредитного договору, а також розгляду справи у суді та ухвалення у ній рішення в Україні діяв та продовжує діяти воєнний стан.
За наведених обставин, аргументи сторони позивача про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеафінанс» пені/штрафу в розмірі 12500,00 грн. суд вважає необґрунтованими та безпідставними, а тому такі задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 2662,40 грн. підтверджено відповідною платіжною інструкцією №17 від 30.01.2026,/а.с.9/.
Враховуючи вищевикладене, оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1763,92 грн., виходячи з розрахунку 100124,90 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2662,40 грн. (ставка судового збору) : 151124,98 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 1763,92 грн., що буде пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» суму заборгованості за кредитним договором №1606732 від 02.07.2024 в розмірі 100124,90 гривень (сто тисяч сто двадцять чотири гривні, 90 копійок) та 1763,92 гривень (одну тисячу сімсот шістдесят три гривні, 92 копійки) понесених судових витрат.
В решті позовних вимог відмовити. 
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 30 квітня 2026 року.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», місце знаходження - бульвар Вацлава Гавела, 6, м. Київ, 03126, код ЄДРПОУ 37616221.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 .
Головуюча суддя Курус Р.І.