ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

29 квітня 2026 року	Справа №160/4686/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Прудника С.В. 	 	
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання відмову протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

27.02.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 26.02.2026 року через систему “Електронний суд” позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 , А/С №50; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у виплаті ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 грн, передбаченої пунктом 4 Постанови КМУ №153 від 11.02.2025 року, оформлену листом (відповіддю на звернення) військової частини НОМЕР_1 НГУ № 25/102/1/3-Г-82-ЕП від 20.02.2026 року (19781);
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ) нарахувати та виплатити на користь, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), одноразову грошову винагороду у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбачену пунктом 4 Постанови КМУ №153 від 11.02.2025 року.
Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що позивач був прийнятий на військову службу під час воєнного стану у віці до 25 років (20 років). Вказує, що за час проходження служби брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних дій, що підтверджує відповідними довідками. 11.02.2025 було прийнято постанову Кабінету Міністрів України №153, відповідно до пункту 4 якої останній вважає, що має право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 мільйон гривень. Позивач зазначає, що звертався до відповідача, проте йому відмовлено в отриманні такої винагороди. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
20.03.2026 року від представника військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції представник відповідача зазначив про наступне. Виходячи з дати народження позивача ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) станом на дату введення воєнного стану в Україні (24.02.2022) позивач перебував у віці 21 року. Таким чином позивач станом на 24 лютого 2022 року (дата введення воєнного стану в Україні) вже був діючим військовослужбовцем Національної гвардії України та проходив військову службу за контрактом. На думку представника відповідача, абзаци другий та четвертий пункту 4 Постанови КМУ №153 як в редакції Постанови КМУ №387 від 01.04.2025 (діяла в період з 08.04.2025 по 06.08.2025), так і в редакції Постанови КМУ №942 від 30.07.2025 (діє з 07.08.2025 по теперішній час), встановлюють 5 (п`ять) обов`язкових умов, в разі дотримання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень (диспозиція правової норми), а саме: 1. Приналежність військовослужбовця на дату виплати до певної категорії: особи рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення; 2. Вік на дату прийняття або призову на військову службу до набрання чинності Постановою № 153 (13 лютого 2025 року): до 25 років; 3. Факт прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. №64 (тобто після 24 лютого 2022 року; 4. Фактичне проходження служби на дату звернення за вказаною виплатою; 5. Строк безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій: - (абз. 2 п. 4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (13 лютого 2025 року); - (абз. 4 п. 4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (13 лютого 2025 року) у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон). В даному випадку в ситуації позивача, ОСОБА_1 , не дотримана (не виконана) 3 (третя) обов`язкова умова, встановлена пунктом 4 Постанови №153 для надання права на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень, адже вказана особа була призвана на строкову військову службу 23 червня 2020 року, а пізніше уклала контракт на проходження військової служби 25 листопада 2020 року, тобто обидві ці події відбулися раніше дати введення воєнного стану в України (24 лютого 2022 року), введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №64. Отже, на позивача не розповсюджується дія пункту 4 Постанови КМ №153, тому позивач не може претендувати на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень, передбаченої вказаною правовою нормою. У листі Головного управління Національної гвардії України № 27/2/1/2165822026 від 13.03.2026, яким у межах компетенції розглянуто лист Управління 2 корпусу НГУ «Хартія» щодо практичного застосування підпорядкованими військовими частинами пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проєкту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі – постанова) з урахуванням змін, внесених постановами Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2025 року № 387 та від 30 липня 2025 року № 942 зазначено наступне: Абзацом другим пункту 4 постанови (з урахуванням змін, внесених постановами Кабінету Міністрів України від 01.04.2025 № 387 та від 30.07.2025 № 942) передбачено умови, яким мають відповідати військовослужбовці, за наявності яких здійснюється виплата винагороди, а саме: належність військовослужбовців до категорії осіб рядового, сержантського або старшинського складу; прийняття або призов на військову службу в період із 24 лютого 2022 року по 13 лютого 2025 року у віці до 25 років; безпосередня участь у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій, строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на 13 лютого 2025 року. Абзацами третім, четвертим пункту 4 постанови передбачено, що військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на 13 лютого 2025 року: винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн грн за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених); у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням із полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі. Отже, Постановою не передбачено виплату винагороди особам, які були прийняті на військову службу за контрактом до введення воєнного стану, військову службу яких продовжено за новим контрактом під час дії воєнного стану, а також особам прийнятим (призваним) на військову службу після набрання чинності Постановою. Додатково зауважимо, що навіть з самої назви Постанови КМУ №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» вбачається наступна логіка законодавця – впровадити експериментальний проект щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час дії воєнного стану. Тобто вказаним експериментальним проектом було заплановано залучати до проходження військової служби на мотиваційній основі (шляхом виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень) нових військовослужбовців, яких було заплановано залучати до такого проходження військової служби під час дії воєнного стану, а не тих військовослужбовців, які на дату введення воєнного стану в країні (24.02.2022) уже були діючими військовослужбовцями. Саме виходячи з наступних правових обґрунтувань вказаному військовослужбовцю не було виплачено одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень, передбачену пунктом 4 Постанови КМУ №153, адже вказана особа була призвана на строкову військову службу 23.06.2020, та уклала контракт 25.11.2020, тобто не під час воєнного стану, а раніше дати введення в Україні воєнного стану (24.02.2022). В зв`язку з цим листом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 25/102/1/3Г82ЕП від 20.02.2026 (19781) (додано позивачем до позовної заяви), направленим на електронну адресу позивача, було повідомлено наступне: «Згідно наявної інформації у кадровому органі військової частини, ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби ще 25.11.2020 року терміном на 3 (три) роки, що не відповідає періоду, визначеному постановою КМУ №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (із змінами, внесеними постановами КМУ №387 від 01.04.2025 та №942 від 30.07.2025). Отже, ОСОБА_1 не підпадає під категорію військовослужбовців, яким передбачена виплата одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень згідно постанови КМУ №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (із змінами, внесеними постановами КМУ №387 від 01.04.2025 та №942 від 30.07.2025)». Тому, уповноважена службова особа військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України – командир військової частини, при розгляді питання наявності правових підстав для виплати позивачу одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень згідно пункту 4 Постанови КМУ №153 та при прийнятті рішення про відсутність таких підстав, діяла у повній відповідності до частини другої статті 19 Конституції України, тобто на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України є юридичною особою, державною організацією, бюджетною установою та неприбутковою організацією, яка фінансується виключно із державного бюджету України, відповідно всі асигнування та видатки, які виділяються з державного бюджету для потреб військової частини НОМЕР_1 НГУ, є суворо обмеженими та визначаються до початку наступного року.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2026 року, зазначена вище справа була розподілена та 02.03.2026 року передана судді Пруднику С.В.
04.03.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. 
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що контракт про проходження військової служби позивачем, ОСОБА_1 був укладений 25.11.2020 року з військовою частиною НОМЕР_4 НГУ, коли останньому виповнилося 20 років. Це відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України, що визначає вікову категорію для укладення контракту (до 25 років). До підписання першого контракту позивач проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_4 НГУ (витяг із послужного списку про періоди служби).
Подальше проходження служби:
- з 23 червня 2020 року по 25 листопада 2020 року - проходив строкову службу у військовій частині НОМЕР_4 НГУ.
- з 25 листопада 2020 року по 22 червня 2023 року - проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_4 НГУ.
- з 26 червня 2023 року - по сьогоднішній день – позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ (витяг з наказу про зарахування у списки військової частини НОМЕР_1 НГУ)
На даний час ОСОБА_1 продовжує проходити службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ.
Військова служба ОСОБА_1 триває безперервно і без перерв, починаючи з 23.06.2020 року і по сьогоднішній день.
ОСОБА_1 безпосередньо брав участь у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій, а саме:
- з 05.12.2023 р по 04.04.2024.
- з 12.05.2024 р по 25.02.2025.
- з 11.03.2025 р по 04.09.2025.
- з 16.09.2025 р по 02.12.2025.
Факт безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових (спеціальних) завданнях підтверджується довідкою №2007 від 02.12.2025 року.
Відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, наявність незнятої або непогашеної судимості, а також перебування у розшуку відносно ОСОБА_1 відсутні.
Це підтверджується витягом з інформаційно-аналітичної системи МВС України «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» № ФОВА-005483760 від 24 січня 2026 року, виданим Департаментом інформатизації МВС України, в якому зазначено:
- відомості про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності - відсутні;
- відомості про наявність незнятої або непогашеної судимості - відсутні;
- відомості про перебування у розшуку - відсутні. Копія витягу додається.
Крім цього, ОСОБА_1 видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 , видане Головним управлінням Національної гвардії України.
05.02.2026 року ОСОБА_1 подано рапорт від 05.02.2026 року відповідачу разом із додатками, на отримання 1 млн грн ОГД, з вимогою здійснити виплату одноразової грошової винагороди в розмірі 1 000 000 грн згідно з постановою КМУ №153. 
20.02.2026 року ОСОБА_1 було отримано відповідь від відповідача на електронну пошту такого змісту: Військовою частиною НОМЕР_1 НГУ розглянуто звернення ОСОБА_1 та з приводу цього, повідомлено наступне. Згідно абзацу другого пункту 4 постанови КМУ №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (із змінами, внесеними постановами КМУ №387 від 01.04.2025 та №942 від 30.07.2025), визначено наступне: "Установити, що: громадянам України 3 числа осіб рядового, сержантського старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень». Згідно наявної інформації у кадровому органі військової частини, ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби ще 25.11.2020 року терміном на 3 (три) роки, що не відповідає періоду, визначеному постановою КМУ №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (із змінами, внесеними постановами КМУ №387 від 01.04.2025 та №942 від 30.07.2025). Отже, ОСОБА_1 не підпадає під категорію військовослужбовців, яким передбачена виплата одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень згідно постанови КМУ №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (із змінами, внесеними постановами КМУ №387 від 01.04.2025 та №942 від 30.07.2025). Також акцентовано увагу на те, що під час несення служби та перебуваючи у відносинах з військовою частиною, ОСОБА_1 має право звертатися у підрозділ з приводу цього питання до свого безпосереднього командира.
Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень на підставі п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з такого.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ), норми якого суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною шостою ст. 2 Закону № 2232-XII визначені види військової служби, зокрема, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також інші види.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 14 ст. 2 Закону №2232-XII).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів, як це передбачено ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII)).
За правилами ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною 4 ст. 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
11.02.2025 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», пунктом 2 якої затверджений Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану та форму контракту про проходження громадянами України віком від 18 до 25 років військової служби у Збройних Силах України, Національній гвардії України та Державній прикордонній службі України на посадах осіб рядового складу (далі Постанова № 153).
Пунктом 3 Постанови № 153, чинної станом на час виникнення спірних відносин установлено, що учасникам експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу.
Відповідно до пункту 4 Постанови № 153 особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
Отже, із аналізу норм Постанови № 153, тобто станом на час проходження позивачем військової служби, слідує, що особам рядового, сержантського і старшинського складу, які у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу, зокрема, до Збройних Сил, проходять військову службу під час воєнного стану та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн.
У свою чергу, військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою № 153, у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни винагорода виплачується в повному обсязі.
Таким чином, одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн виплачується військовослужбовцям рядового, сержантського та старшинського складу, які були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану у віці до 25 років, проходять службу, брали безпосередню участь у бойових діях не менше шести місяців.
У разі поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, винагорода виплачується в повному обсязі у разі, якщо військовослужбовець брав безпосередню участь у бойових діях строком менше шести місяців.
Варто зауважити, що така винагорода виплачується військовослужбовцям за умови, якщо вони не були притягнуті до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення.
Як встановлено судом, контракт про проходження військової служби позивачем, ОСОБА_1 був укладений 25.11.2020 року з військовою частиною НОМЕР_4 НГУ, коли останньому виповнилося 20 років. Це відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України, що визначає вікову категорію для укладення контракту (до 25 років). До підписання першого контракту позивач проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_4 НГУ (витяг із послужного списку про періоди служби).
Подальше проходження служби:
- з 23 червня 2020 року по 25 листопада 2020 року - проходив строкову службу у військовій частині НОМЕР_4 НГУ.
- з 25 листопада 2020 року по 22 червня 2023 року - проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_4 НГУ.
- з 26 червня 2023 року - по сьогоднішній день – позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ (витяг з наказу про зарахування у списки військової частини НОМЕР_1 НГУ)
На даний час ОСОБА_1 продовжує проходити службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ.
Військова служба ОСОБА_1 триває безперервно і без перерв, починаючи з 23.06.2020 року і по сьогоднішній день.
ОСОБА_1 безпосередньо брав участь у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій, а саме:
- з 05.12.2023 р по 04.04.2024.
- з 12.05.2024 р по 25.02.2025.
- з 11.03.2025 р по 04.09.2025.
- з 16.09.2025 р по 02.12.2025.
Факт безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових (спеціальних) завданнях підтверджується довідкою №2007 від 02.12.2025 року.
Відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, наявність незнятої або непогашеної судимості, а також перебування у розшуку відносно ОСОБА_1 відсутні.
Це підтверджується витягом з інформаційно-аналітичної системи МВС України «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» № ФОВА-005483760 від 24 січня 2026 року, виданим Департаментом інформатизації МВС України, в якому зазначено:
- відомості про притягнення позивача до кримінальної відповідальності - відсутні;
- відомості про наявність незнятої або непогашеної судимості - відсутні;
- відомості про перебування у розшуку - відсутні. Копія витягу додається.
Крім цього, ОСОБА_1 видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 , видане Головним управлінням Національної гвардії України.
05.02.2026 року ОСОБА_1 подано рапорт від 05.02.2026 року відповідачу разом із додатками, на отримання 1 млн грн ОГД, з вимогою здійснити виплату одноразової грошової винагороди в розмірі 1 000 000 грн згідно з постановою КМУ №153. 
20.02.2026 року ОСОБА_1 було отримано відповідь від відповідача на електронну пошту такого змісту: Військовою частиною НОМЕР_1 НГУ розглянуто звернення ОСОБА_1 та з приводу цього, повідомлено наступне. Згідно абзацу другого пункту 4 постанови КМУ №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (із змінами, внесеними постановами КМУ №387 від 01.04.2025 та №942 від 30.07.2025), визначено наступне: "Установити, що: громадянам України 3 числа осіб рядового, сержантського старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень». Згідно наявної інформації у кадровому органі військової частини, ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби ще 25.11.2020 року терміном на 3 (три) роки, що не відповідає періоду, визначеному постановою КМУ №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (із змінами, внесеними постановами КМУ №387 від 01.04.2025 та №942 від 30.07.2025). Отже, ОСОБА_1 не підпадає під категорію військовослужбовців, яким передбачена виплата одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень згідно постанови КМУ №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (із змінами, внесеними постановами КМУ №387 від 01.04.2025 та №942 від 30.07.2025). Також акцентовано увагу на те, що під час несення служби та перебуваючи у відносинах з військовою частиною, ОСОБА_1 має право звертатися у підрозділ з приводу цього питання до свого безпосереднього командира.
В той же час, на думку представника відповідача, абзаци другий та четвертий пункту 4 Постанови КМУ №153 як в редакції Постанови КМУ №387 від 01.04.2025 (діяла в період з 08.04.2025 по 06.08.2025), так і в редакції Постанови КМУ №942 від 30.07.2025 (діє з 07.08.2025 по теперішній час), встановлюють 5 (п`ять) обов`язкових умов, в разі дотримання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень (диспозиція правової норми), а саме: 1. Приналежність військовослужбовця на дату виплати до певної категорії: особи рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення; 2. Вік на дату прийняття або призову на військову службу до набрання чинності Постановою № 153 (13 лютого 2025 року): до 25 років; 3. Факт прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. №64 (тобто після 24 лютого 2022 року; 4. Фактичне проходження служби на дату звернення за вказаною виплатою; 5. Строк безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій: - (абз. 2 п. 4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (13 лютого 2025 року); - (абз. 4 п. 4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (13 лютого 2025 року) у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон). У той же час, абзацом п`ятим пункту 4 постанови № 153 передбачено, що у разі коли військовослужбовці притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується. Саме тому військова частина НОМЕР_1 НГУ своєю відповіддю від №25/102/1/3Г82ЕП від 20.02.2026 (19781) повідомила, що ОСОБА_1 не підпадає під категорію військовослужбовців, яким передбачена виплата одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень згідно постанови КМУ №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (із змінами, внесеними постановами КМУ №387 від 01.04.2025 та №942 від 30.07.2025
Помилковість позиції відповідача щодо відмови у реалізації позивачем права на отримання одноразової грошової винагороди, передбаченої пунктом 4 Постанови № 153, спростовується також і роз`ясненням Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України «Роз`яснення з окремих питань щодо умов виплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1 мільйон гривень за «Контрактом 18-24» (режим доступу в Інтернеті: https://social.mil.gov.ua/groshove-zabezpechennya/milion-hryven-za-kontraktom-18-24.html) у формі питань-відповідей.
Зокрема, суд звернув увагу на питання під номером 9 про особливості виплати винагороди військовослужбовцям, які два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни.
Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України на відповідь такого змісту: «…відповідно до умов Постанови, виплата Винагороди не здійснюється військовослужбовцям, які в період з дня прийняття (призову) на військову службу (після 24.02.2022) до 13.02.2025 два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за військові адміністративні правопорушення або дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни».
Вказане роз`яснення, хоч і має ненормативний характер, проте узгоджується із позицією суду.
Втім, у нашому випадку, позивач двічі в період з дня прийняття (призову) на військову службу два або більше разів за сукупністю не притягувався до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за військові адміністративні правопорушення або дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни.
Беручи до уваги викладені вище обставини, суд вважає, що позивачем дотримані визначені Постановою № 153 умови для отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн грн, оскільки: 1) прийнятий на військову службу після строкової військової служби під час воєнного стану у віці до 25 років; 2) проходив військову службу станом на дату набрання чинності Постановою № 153 та продовжує проходити військову службу; 3) брав безпосередню участь у бойових діях сукупно більше шести місяців; 4) не притягнутий двічі до кримінальної відповідальності чи адміністративної відповідальності за вчинення військового правопорушення, та дисциплінарної відповідальності.
Отже, відмова відповідача у виплаті позивачу одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн грн. є протиправною.
Водночас, суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2025 № 942 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 р. № 153", яка набула чинності 07.08.2025, внесені зміни до Постанови № 153, зокрема, пункт 4 доповнений абзацами такого змісту:
«виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу».
Зважаючи на внесені Постановою № 942 зміни до Постанови № 153, суд звертає увагу, що законодавець у такий спосіб усунув прогалини цього нормативного акту щодо права на виплату одноразової грошової винагороди у разі укладення контракту військовослужбовцями, які проходили строкову військову службу.
Позаяк, інше тлумачення приписів Постанови № 153, на переконання суду, не відповідало б меті прийняття Постанови № 153 підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану та мало б ознаки дискримінації.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Доводи відповідача про правомірність своїх дій спростовано наведеним вище аналізом чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Тому такі доводи судом до уваги не беруться.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з цим позовом, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», не відповідають визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах та чинному законодавству, тому такі дії потрібно визнати протиправними, задовольнивши першу позовну вимогу.
Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
За таких обставин, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, друга позовна вимога підлягає до задоволення шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн гривень, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1064,96 грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1064,96 грн. підлягає стягненню з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання відмову протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 , А/С №50; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у виплаті ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 грн, передбаченої пунктом 4 Постанови КМУ №153 від 11.02.2025 року, оформлену листом (відповіддю на звернення) військової частини НОМЕР_1 НГУ № 25/102/1/3-Г-82-ЕП від 20.02.2026 року (19781).
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ) нарахувати та виплатити на користь, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), одноразову грошову винагороду у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбачену пунктом 4 Постанови КМУ №153 від 11.02.2025 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя С. В. Прудник