Номер провадження: 33/813/807/26
Номер справи місцевого суду: 521/1564/26 
Головуючий у першій інстанції Громік Д. Д. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,
за участю секретаря судового засідання Губаря Д.В., 
адвоката Попова Романа Михайловича, захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – Тютюнника Григорія Дмитровича,
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Попова Романа Михайловича, захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , на постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 06 березня 2026 року,
в с т а н о в и в :

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
ПостановоюХаджибейського районного суду м. Одеси від 06.03.2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погоджуючись із вказаною постановою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 06.03.2026 року, адвокатом Поповим Р.М., захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час складення постанови від 27.07.2025 року, протоколу від 25.01.2026 року особі, яка притягується до адміністративної відповідальності не роз`яснено його право на захист та виклик адвоката, у зв`язку із чим позбавлений можливості скористатися правовою допомогою. 
Скаржником також стверджується, що постанова серії ЕНА № 53311150 від 27.07.2025 року не містить посилання на конкретну норму Правил дорожнього руху України, яку порушено, у зв`язку із чим відсутня можливість встановити склад правопорушення та його правову кваліфікацію, а відтак дана постанова не може бути належним та достатнім доказом для підтвердження повторності вчинення адміністративного правопорушення, що не враховано судом першої інстанції під час розгляду справи по суті. 
Апеляційна скарга також мотивована відсутністю в матеріалах справи належних доказів факту керування особою, яка притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом із технічною несправністю, що виключає склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
За положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Приймаючи оскаржувану постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього в повній мірі підтверджується наявними матеріалами справи.
Однак висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, вищенаведеним вимогами КУпАП не відповідають, з огляду на наступне.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 575326 ОСОБА_1 25.01.2026 близько 20 год 30 хв в м. Одеса по вул. Мясоєдівській, 32 керував транспортним засобом «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби та вчинив дане порушення повторно протягом року (27.07.2025 відносно ОСОБА_1 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5331150 за ст. 121 ч. 1 КУпАП про накладення стягнення у вигляді штрафу), чим порушив п. 3.1.4.3в Правил дорожнього руху України за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 121 КУпАП.
Положеннями ч. 4 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.
Згідно складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, останній вчинив дане адміністративне правопорушення повторно протягом року, що підтверджується постановою серії ЕНА № 5331150, за якою особа притягнена до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачена у випадку здійсненнякерування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Відповідно, з огляду на диспозицію ч. 4 ст. 121 КУпАП, обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення в діях такої складу даного адміністративного правопорушення, в тому числі й об`єктивної сторони, яка в даному випадку полягає у здійсненні ОСОБА_1 керування транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби та за наявності повторності вчинення правопорушення передбаченого ч.ч. 1-3 даної статті.
Згідно змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції, вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 575326 від 25.01.2026 та постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 5331150 від 27.07.2025.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Положеннями ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» в свою чергу передбачене право та обов`язок працівників поліції під час виконання службових обов`язків здійснювати фіксацію правопорушення передбачено положеннями ст. 40 ЗУ «Про Національну поліції», а саме згідно ч. 1 даної статті, згідно якої поліція може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; тощо.
Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.
Відповідні норми містяться також в Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису № 1026, згідно якої метою застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, є: попередження, виявлення або фіксування правопорушення; охорони громадської безпеки та власності; забезпечення безпеки осіб; забезпечення публічної безпеки і порядку.
Згідно п. 5 розділу 1 Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
У випадку неможливості застосування працівниками поліції спеціальних технічних засобів відеозапису здійснюється залучення свідків, що передбачено ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16 лютого 2022 року № 1231-ІХ, та внесення відповідних доповнень, а також безпосередньо положеннями Інструкції № 1452/735.
Тобто, наведеними правовими нормами передбачений обов`язок працівників поліції здійснювати відео фіксацію адміністративного правопорушення на підтвердження обставин подій, викладених в протоколі, та у випадку неможливості здійснення такої фіксації долучити до матеріалів справи письмові пояснення свідків таких подій або ж інші докази, які б в своїй сукупності та у відповідності до положень ст. 251 КУпАП підтверджували б факт вчинення особою інкримінованого їй адміністративного правопорушення, в даному випадку факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції здійснювалося відео фіксування обставин подій, що відбувалися в день складення протоколу та згідно змісту протоколу відеозаписи долучено в якості додатків, а саме – 475253, 474512 та такі містяться в матеріалах справи (а.с. 16).
Проте, проаналізувавши долучені до матеріалів справи відеозаписи подій, апеляційним судом встановлено, що на долучених відеозаписах подій не вбачається наявності фіксації руху транспортного засобу під керування особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його зупинки, що передували в подальшому моменту виявлення відповідного адміністративного правопорушення та складення протоколу.
Відомостей щодо неможливості працівниками поліції здійснювати відеофіксацію обставин правопорушення та як наслідок залучення в даному випадку свідків таких подій з матеріалів справи не вбачається.
Підтвердження факту руху вказаного в протоколі транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 будь-якими іншими належними доказами у розумінні положень ст. 251 КУпАП в матеріалах справи також не вбачається.
На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого останньому адміністративного правопорушення в матеріалах справи наявний лише протокол про адміністративне правопорушення та постанова серії ЕНА № 5331150 за якою особу притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Натомість, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що «сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
У рішенні ЄСПЛ від 2.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву».
У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи. 
Наявні матеріали справи в свою чергу не містять належних та обґрунтованих доказів у своїй сукупності, які б «поза розумним сумнівом» підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, а саме щодо здійснення керування вказаним в протоколі транспортним засобом, що є обов`язковою умовою для притягнення особи до відповідальності за вказаною статтею.
При цьому, слід зауважити, що долучена працівниками поліції до матеріалів справи постанова серії ЕНА № 5331150 за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП в даному випадку може бути підтвердженням наявності факту повторності вчинення даного правопорушення, однак за відсутності будь-яких інших доказів не підтверджує факту здійснення особою керування транспортним засобом 25.01.2026, встановлення якого є обов`язковою умовою для притягнення особи до відповідальності за вищевказаною статтею, та відповідно як наслідок не підтверджує факту вчинення інкримінованого останньому адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. 
Положеннями ст. 255 КУпАП в свою чергу визначено, що саме на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення покладається обов`язок щодо збирання доказів. 
З підстав викладеного, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про помилкові висновки суду першої інстанції викладених в оскаржуваній постанові щодо підтвердження в даному випадку наявними матеріалами справи факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.
За положеннями ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, зважаючи на те, що суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП є саме водій транспортного засобу, та встановлення факту керування є обов`язковою умовою для притягнення особи до відповідальності в межах даної статті, натомість наявні матеріали справи в свою чергу не містять належної фіксації руху вказаного в протоколі транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , тобто матеріали справи не містять належних доказів, які б «поза розумним сумнівом» підтверджували факт вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що в свою чергу не враховано судом першої інстанції під час розгляду справи по суті, а тому оскаржувана постанова Хаджибейського районного суду м. Одеси підлягає скасуванню із закриттям провадженням у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Апеляційний суд, окрім викладеного, вважає за необхідне зазначити також, що працівниками поліції, складаючи відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, не долучили до матеріалів справи відеозапису з належною фіксацією адміністративного правопорушення та/або будь-яких інших доказів на підтвердження зазначених в протоколі обставин подій, а саме щодо підтвердження факту здійснення особою керування транспортним засобом, що свідчить про порушення працівниками поліції, якими складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП, вимоги закону, зокрема положень ст. 255 КУпАП, про що необхідно повідомити начальника УПП в Одеській області з метою запобігання подальшого недопущення аналогічних порушень з боку працівників поліції під час оформлення матеріалів про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 121 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Попова Романа Михайловича, захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 06 березня 2026 року – скасувати.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Довести до відома начальника УПП в Одеській області про наявність факту недотримання співробітниками УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції вимог ст. 255 КУпАП під час складання 25.01.2026 року протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 575326 відносно ОСОБА_1 з метою запобігання подальшого недопущення аналогічних порушень працівниками поліції під час виконання своїх службових обов`язків.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 26 червня 2026 року.

Суддя О.С. Комлева