Справа № 420/43233/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду 31.12.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії відповідача що полягають у невиплаті позивачу грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану»;
- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Ухвалою судді від 05 січня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 . Відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалою суду від 04 лютого 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали. 
Ухвалою суду від 11 лютого 2026 року продовжено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали. 
Ухвалою суду від 20 лютого 2026 року продовжено розгляд справи №420/43233/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. 
В обґрунтування позовних вимог в адміністративному позові зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час дії воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, призваний у Збройні Сили України під час мобілізації з 19.03.2024 року. Проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 . Брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується довідкою про безпосередню участь № 8311 від 18.12.2024 року. 29 листопада 2022 року при виконанні бойових завдань під час захисту Батьківщини отримав бойове поранення, а саме: Травматичне відчленування лівої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини гомілки. Рвано-забійна рана передньо внутрішньої поверхні лівого стегна з масивним дефектом м`яких тканин. Багато уламковий крайовий внутрішньо-суглобний перелом внутрішнього виростка лівої стегнової кістки з відривом внутрішнього відростка. Було надано першу медичну допомогу. З 01.12.2022 по 15.02.2023 року проходив стаціонарне лікування. 14 лютого 2023 року проведено медичний огляд ВЛК, що підтверджено довідкою ВЛК №223 від 14.02.2023 року – на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи – ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 45 календарних днів. Відповідно до свідоцтва про хворобу №546 від 18.04.2023, ВМКЦ ПР, м. Одеса, на підставі статті 63-а, 78-а графи ІІ Розкладу хвороб – непридатний до військової служби з виключенням з військового обігу. Представник позивача – адвокат Трунілов Ярослав Олександрович засобами електронного зв`язку звернувся через Міністерство оборони України до Військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом та заявою, в яких порушувалося питання щодо виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах, передбаченої абзацами другим та четвертим пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153. Станом на дату подання позову відповідач не надав відповіді на адвокатський запит та заяву позивача. Позивач має право на отримання одноразової грошової винагороди, передбаченої абзацом 4 пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 р. №153. Бездіяльність відповідача щодо призначення та виплати винагороди суперечить Постанові №153, а також меті цього нормативно-правового акта, що призводить до порушення принципів соціального захисту військовослужбовців, гарантованих статтями 46 та 57 Конституції України.
19 січня 2026 року від представника військової частини НОМЕР_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву (Вхід. №ЕС/7098/26), де зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги позивача. Ознайомившись зі змістом позову, відповідач вважає, що вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Для здійснення виплати військовослужбовцям, зазначеним у абз. 3, абз. 4 п. 4 Постанови вони повинні відповідати вимогам, вказаним у абз. 2 п. 4 Постанови. Відповідно до абз. 2 п. 4 Постанови такі військовослужбовці повинні відповідати наступній сукупності умов: 1. громадяни України; 2. рядовий, сержантський і старшинський склад Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення; 3. були прийняті або призвані на військову службу у віці до 25 років; 4. були прийняті або призвані та проходять військову службу до набрання чинності Постановою; 5. були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану. позивач не відповідає встановленим критеріям. На дату набрання чинності Постанови позивач не перебував на військовій службі. Відповідно до послужного списку старшого солдата ОСОБА_1 він проходив військову службу: військова частина НОМЕР_3 – військова служба за контрактом в період з 21.12.2021 по 02.06.2023. Звільнений з військової служби у відставку за ст. 26 ч. 5 п. 3 пп. «б» Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я); військова частина НОМЕР_4 – військова служба за мобілізацією в період з 19.03.2024 по 21.06.2024. Звільнений з військової служби на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_4 № 193 від 21.06.2024; військова частина НОМЕР_1 – військова служба за контрактом з 21.02.2025 по теперішній час. Постанова набрала чинності 13.02.2025. Позивач був прийнятий на військову службу 21.02.2025. Отже, станом на дату набрання чинності Постановою позивач не був прийнятий або призваний та не проходив військову службу. Таким чином, позивач не відповідає одному з критеріїв, встановлених абз. 2 п. 4 Постанови для виплати одноразової грошової винагороди. Відповідно до витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 25.05.2023 № 2563 Позивач отримав травму та поранення 29.11.2022. Станом на дату отримання травми та поранення він був прийнятий на військову службу до воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022. Відповідно до послужного списку ОСОБА_1 був двічі звільнений з військової служби. Постанова не передбачає здійснення виплат військовослужбовцям, які були звільненні з військової служби та були знов прийняті або призвані на військову службу. Натомість абз. 4 п. 4 Постанови прямо вказує, що одноразова грошова винагорода виплачується військовослужбовцям, які до набрання Постановою чинності були призвані на військову службу та проходять військову службу. Відповідач в належні строки надав відповіді на адвокатський запит, звернення та скаргу представника позивача.
Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, відзивом на позовну заяву, дослідивши обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено наступне.
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_5 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 02.02.2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 
21.12.2021 року прийнятий у Збройні Сили України на військову службу за контрактом (п.9 військового квитка). 02.06.2023 звільнений з військової служби у відставку на підставі ст. 26 ч. 5 п. 3 пп. «б» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) (п. 10 військового квитка). 19.03.2024 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» призваний у Збройні Сили України під час мобілізації (п. 11 військового квитка) та 21.06.2024 року на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_4 від 21.06.2024 № 193 звільнений в запас (п.12 військового квитка). 
Також у військовому квитку позивача зазначено, що 11.03.2024 року медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 визнаний обмежено придатним до військової служби за гр. ІІ ст. 63 «б» розкладу хвороб (наказ Міноборони від 200 р. №402) підлягає повторному огляду 11.03.2024 року (п. 13 військового квитка). 19.04.2023 року медичною комісією 18 Регіональної ВЛК визнаний непридатним до військової служби із зняттям з військового обліку за гр. ІІ ст. 63 «а», 78 «а» розкладу хвороб (наказ Міноборони від 200 р. №402) знятий з військового обліку (п. 15 військового квитка). 
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.02.2025 №45/нст, солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (по особовому складу) від "21" лютого 2025 року № 8-РС на посаду стрілець 3 групи охорони та патрульно-постової служби 2 взводу охорони та патрульно-постової служби роти Військової служби правопорядку, який
прибув із ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_1 , з "21" лютого 2025 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_6 , на речове забезпечення зараховано до Військової академії м. Одеса, на грошове забезпечення та ракетно-артилерійське озброєння зараховано до військової частини НОМЕР_1 , на продовольче забезпечення зараховано до військової частини НОМЕР_7 з "22" лютого 2025 року і вважати таким, що з "21" лютого 2025 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
З витягу із послужного списку № 163/вл від 22.12.2025 року, старшого солдата ОСОБА_1 , вбачається, що він на військову службу призваний (поступив добровільно) ІНФОРМАЦІЯ_7 . Військову присягу прийняв 29 січня 2022 року. Відповідно до пункту 1 статті 20 та пункту 3 статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" прийнятий на військову службу за контрактом на 3 (три) роки. В період з 21.12.2021 по 02.06.2023 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 . Звільнений з військової служби у відставку за ст. 26 ч. 5 п. 3 пп. "б" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я). 02 червня 2023 року виключений зі списків частини, нак, ком. в/ч НОМЕР_3 № 158. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та проходив військову службу в період з 19.03.2024 по 21.06.2024 на посаді сержант-інструктор військової частини НОМЕР_4 , Звільнений з військової служби на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_4 № 193 від 21.06.2024. Відповідно до ст. ст. 20 та 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 (три) роки. З 21.02.2025 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 
В дослідженому свідоцтві про хворобу  ОСОБА_1 №546 від 18 квітня 2023 року виданого штатною ВЛК військової частини НОМЕР_8 , зазначено, що « 12. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: Травматичне відчленування ліві нижньої кінцівки на рівні верхньої третини гомілки (29.11.2022). Рвано-забійна рана передньо-внутрішньої поверхні лівого стегна з масивним дефектом м`яких тканин. Багатоуламковий крайовий внутрішньо-суглобовий перелом внутрішнього виростка лівої стегнової кістки з відривом внутрішнього відростка лікований оперативно 29.11.2022: ПХО ран лівої нижньої кінцівки, формування попередньої культі на рівні верхньої третини лівої гомілки. В ВМКЦ ПР (01.12.2022, 04.12.2022, 08.12.2022, 12.12.2022, 15.12.2022, 19.12.2022, 23.12.2022, 28.12.2022): ПХО рани лівого стегна та культі лівої гомілки, монтаж NPWT системи; (02.01.22р.) ПХО рани лівого стегна та культі лівої гомілки, демонтаж NPWT системи; (05.01.22р.): Ампутація лівої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини стегна; (17.01.22р., 20.01.22р.): ПХО рани культі лівого стегна, монтаж NPWT системи; (24.01.22р.): Демонтаж NPWT системи, ПХО рани культі лівого стегна; (30.01.22p.): ПХО рани кулыі лівого стегна, монтаж NPWT системи; (02.02.22р.): ПХО рани культі лівого стегна, аутодермопластика; (13.02.22р.): ПХО рани культі лівого стегна, вторинні шви у вигляді ампутаційної кукси лівої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини лівого стегна з комбінованою контрактурою лівого стегнового суглобу з больовим синдромом та значним порушенням функції. (Згідно Наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007 травма тяжкого ступеню). Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.
13. Постанова про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю тощо. На підставі статті 63-а, 78-а графи II Розкладу хвороб непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку» (а.с. 20-21).
У Витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол №2563 від 25.05.2023 року) зазначено, що Травма та поранення солдата ОСОБА_1 , 2003 р.н.: «Травматичне відчленування лівої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини гомілки (29.11.2022р.). Рвано-забійна рана передньо-внутрішньої поверхні лівого стегна масивним дефектом м`яких тканин. Багатоуламковий крайовий внутрішньо-суглобовий перелом внутрішнього виростка лівої стегнової кістки з відривом внутрішнього відростка лікований оперативно 29.11.2022р.: ПХО ран лівої нижньої кінцівки, формування попередньої культі на рівні верхньої третини лівої гомілки. В ВМКЦ Пр (01.12.2022p., 04.12.2022p., 08.12.2022p.. 12.12.2022p, 15.12.2022p, 19.12.2022p. 23.12.2022p., 28.12.2022р.): РЧП рани лівого стегна за культі лівої гомілки, монтаж NPWT системи; (02.01.2022р.) ПХО рани лівого стегна та кільті лівої гомілки, демонтаж NPWT системи; (05.01.2022р.): Ампутація лівої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини стегна: Демонтаж NPWT системи; ПХО рани культі лівого стегна; (30.01.2022р.): ПХО рани культі лівого стегна, монтаж NPWT системи; (02.02.2022р.): ПХО рани культі лівого стегна. аутодермопластика; (13.02.2022р.). ПХО рани культі лівого стегна, вторинні шви у вигляді ампутаційної кукси лівої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини лівого стегна з комбінованою контрактурою лівого стегнового суглобу з больовим синдромом та значним порушенням функції», що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, довідкою про обставини травми від 25.04.2022р. №1066, ФСБВМБ ФБ ПОРАНЕННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. Постанову ВЛК в/ч НОМЕР_8 від 18.04.2023р. №546 по причинному зв`язку травми та поранення, з урахуванням додатково наданих документів, відмінити (а.с. 23).
Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутні відомості про притягнення до кримінальної відповідальності.
Представник позивача - адвокат Трунілов Я.О. в інтересах ОСОБА_1 направив до військової частини НОМЕР_1 заяву від 15 грудня 2025 року, де просив військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення щодо виплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ), одноразової грошової допомоги за тривалість проходження служби в бойових умовах відповідно до п.4 постанови КМУ 153 від 11.02.2025 року «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах,
Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» та в разі якщо Військова частина НОМЕР_1 не уповноважена приймати такі рішення, просив клопотати про таку виплату на адресу вищого командування.
23 грудня 2025 року військовою частиною розглянута заява адвоката Трунілов Я.О. від 15.12.2025 року (вх. №45847 від 20.12.2025) та надано відповідь №808/23863, де з посиланням на абз. 2, абз. 3, абз 4 п. 4 постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 зазначено, що «Відповідно до послужного списку старшого солдата ОСОБА_1 він проходив військову службу в наступні періоди: військова частина НОМЕР_3 – військова служба за контрактом в період з 21.12.2021 по 02.06.2023. Звільнений з військової служби у відставку за ст. 26 ч. 5 п. 3 пп. "б" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я); військова частина НОМЕР_4 – військова служба за мобілізацією в період з 19.03.2024 по 21.06.2024. Звільнений з військової служби на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_4 № 193 від 21.06.2024; військова частина НОМЕР_1 – військова служба за контрактом з 21.02.2025 по теперішній час.
Постанова набрала чинності 13.02.2025. ОСОБА_1 був прийнятий на військову службу 21.02.2025. Отже, станом на дату набрання чинності Постановою ОСОБА_1 не був прийнятий або призваний та не проходив військову службу.
Відповідно до витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 25.05.2023 № 2563 ОСОБА_1 отримав травму та поранення 29.11.2022. Станом на дату отримання травми та поранення він був прийнятий на військову службу до воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022.
Також, відповідно до послужного списку ОСОБА_1 був двічі звільнений з військової служби. Постанова не передбачає здійснення виплат військовослужбовцям, які були звільненні з військової служби та були знов прийняті або призвані на військову службу.
Таким чином, за результатами розгляду наданих документів у військової частини НОМЕР_1 відсутні підстави для виплати ОСОБА_1  одноразової грошової допомоги за тривалість проходження служби в бойових умовах відповідно до п. 4 Постанови.».
Вважаючи протиправною дії відповідача що полягають у невиплаті ОСОБА_1 грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», представник позивач звернувся до суду за захистом прав позивача.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).
Приписами ч. 3 ст. 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період. … До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Законом, що відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
В ч. 2 ст. 9 Закону №2011-XII, зазначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Приписами ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Кабінетом Міністрів України 11.02.2025 року прийнято постанову №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі - Постанова №153).
Згідно з пунктом 3 Постанови №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби. …
В п. 4 Постанови №153 зазначено, що особи рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень (абз. 2);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених) (абз. 3);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі (абз. 4);
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується (абз. 5);
виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;
проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу “молодший лейтенант”;
проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання.
Отже, з аналізу норм Постанови № 153 вбачається, що особам рядового, сержантського і старшинського складу, які у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу, зокрема, до Збройних Сил України і які зокрема: брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою № 153, у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни винагорода виплачується в повному обсязі.
При цьому, така винагорода виплачується військовослужбовцям за умови, якщо вони не були притягнуті до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 21.12.2021 року прийнятий у Збройні Сили України на військову службу за контрактом та 02.06.2023 звільнений з військової служби у відставку на підставі ст. 26 ч. 5 п. 3 пп. «б» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я). 19.03.2024 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» призваний у Збройні Сили України під час мобілізації та 21.06.2024 року на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_4 від 21.06.2024 № 193 звільнений в запас. 11.03.2024 року медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 визнаний обмежено придатним до військової служби за гр. ІІ ст. 63 «б» розкладу хвороб (наказ Міноборони від 200 р. №402) підлягає повторному огляду 11.03.2024 року (п. 13 військового квитка). 19.04.2023 року медичною комісією НОМЕР_10 Регіональної ВЛК визнаний непридатним до військової служби із зняттям з військового обліку за гр. ІІ ст. 63 «а», 78 «а» розкладу хвороб (наказ Міноборони від 200 р. №402) знятий з військового обліку, що підтверджено записами у військовому квитку позивача серії НОМЕР_5 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 02.02.2022 року (а.с. 10-18).
Згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, № 8311 від 18.12.2024 виданої військовою частиною НОМЕР_3 , солдат ОСОБА_1 , механік-водій 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_11 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 в період з 28.03.2022 по 10.05.2022 та з 27.07.2022 по 28.11.2022 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Олександрівка Херсонського району Херсонської області; АДРЕСА_2 (а.с. 9).
У Витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол №2563 від 25.05.2023 року) зазначено, що Травма та поранення солдата ОСОБА_1 , 2003 р.н. підтверджено медичними та військово-обліковими документами, довідкою про обставини травми від 25.04.2022 р. №1066, ФСБВМБ ФБ ПОРАНЕННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. (а.с. 23).
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.02.2025 №45/нст, солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (по особовому складу) від "21" лютого 2025 року № 8-РС на посаду стрілець 3 групи охорони та патрульно-постової служби 2 взводу охорони та патрульно-постової служби роти Військової служби правопорядку, який
прибув із ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_1 , з "21" лютого 2025 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_6 , на речове забезпечення зараховано до Військової академії м. Одеса, на грошове забезпечення та ракетно-артилерійське озброєння зараховано до військової частини НОМЕР_1 , на продовольче забезпечення зараховано до військової частини НОМЕР_7 з "22" лютого 2025 року і вважати таким, що з "21" лютого 2025 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
У витягу із послужного списку № 163/вл від 22.12.2025 року, старшого солдата ОСОБА_1 , зазначено, що він на військову службу призваний (поступив добровільно) ІНФОРМАЦІЯ_7 . Військову присягу прийняв 29 січня 2022 року. Відповідно до пункту 1 статті 20 та пункту 3 статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" прийнятий на військову службу за контрактом на 3 (три) роки. В період з 21.12.2021 по 02.06.2023 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 . Звільнений з військової служби у відставку за ст. 26 ч. 5 п. 3 пп. "б" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я). 02 червня 2023 року виключений зі списків частини, нак, ком. в/ч НОМЕР_3 № 158. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та проходив військову службу в період з 19.03.2024 по 21.06.2024 на посаді сержант-інструктор військової частини НОМЕР_4 , Звільнений з військової служби на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_4 № 193 від 21.06.2024. Відповідно до ст. ст. 20 та 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 (три) роки. З 21.02.2025 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
З відповідей військової частини НОМЕР_1 № 808/23889 від 23.12.2025, №808/23863 від 23.12.2025, №808/23838 від 23.12.2025 вбачається, що підставою для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 є те, що:  ОСОБА_1 отримав травму та поранення 29.11.2022. Станом на дату отримання травми та поранення він був прийнятий на військову службу до воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64;  ОСОБА_1 був двічі звільнений з військової служби; ОСОБА_1 був прийнятий на військову службу 21.02.2025 тобто після того як набрала чинності 13.02.2025 року постанова КМУ № 153 від 11.02.2025 року. 
Отже з досліджених матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 21.12.2021 року по 02.06.2023 (у віці до 25 років) проходив військову службу за контрактом у  Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_3 на посадах стрілець-помічник гранатометника, механік-водій та 02.06.2023 звільнений з військової служби у відставку, тобто з незалежних від нього обставин, а саме на підставі ст. 26 ч. 5 п. 3 пп. «б» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).
В період з 19.03.2024 року по 21.06.2024 року позивач на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» призваний у Збройні Сили України під час мобілізації та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 на посаді сержант-інструктор та 21.06.2024 року на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_4 від 21.06.2024 № 193 звільнений в запас. 
Також з 21.02.2025 року ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 на посадах стрілець групи, старший стрілець групи. 
Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутні відомості про притягнення до кримінальної відповідальності.
В досліджених матеріалах справи відсутні відомості про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до кримінальної, адміністративної, дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (ч.1). Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ч.2).
В п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії дискримінації в Україні» пряма дискримінація - ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.
Конституційний Суд України у рішенні від 07 липня 2004 року №14-рп/2004, зазначив, що мета встановлення певних відмінностей (вимог) у правовому статусі повинна бути істотною, а самі відмінності (вимоги), що переслідують таку мету, мають відповідати конституційним положенням, бути об`єктивно виправданими, обґрунтованими та справедливими. У противному разі встановлення обмежень означало б дискримінацію (абз. 7 п. 4.1).
З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що виплата грошової винагороди 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» лише особам, у яких наявне захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), одержаних під час захисту Вітчизни і які прийняті на військову службу під час воєнного стану буде дискримінаційним відносно осіб, які також отримали захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво) під час захисту Вітчизни проте прийнятих на військову службу до оголошення воєнного стану.
Отже суд критично оцінює доводи відповідача у листах військової частини НОМЕР_1 № 808/23889, №808/23863, №808/23838 від 23.12.2025 про відмову у виплаті одноразової грошової винагороди ОСОБА_1 у розмірі 1 000 000 грн з тих підстав, що позивач прийнятий на військову службу по контракту 21.12.2021 (до воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64) та не проходив військову службу саме на момент 13.02.2025 року (дата набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153), та звертає увагу, що старший солдат ОСОБА_1 після отримання травми та поранення пов`язаних із захистом Батьківщини 29.11.2022 року (поранення, яке призвело до ампутації лівої нижньої кінцівки; травма тяжкого ступеню) проходив військову службу з 19.03.2024 року по 21.06.2024 року у військовій частині НОМЕР_4 та 21.02.2025 року відповідно до ст. ст. 20 та 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Щодо посилання відповідача, як на підставу відмови у виплаті ОСОБА_1 винагороди, що він двічі звільнений з військової служби, суд зазначає, що норми постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 не містять положень, які б встановлювали обмеження щодо повторного укладення контракту чи проходження військової служби під час мобілізації.
Приписами ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях. Збройні Сили України виконують важливі завдання щодо захисту Держави, її суверенітету та територіальної цілісності під час воєнного стану.
Тому, питання соціального захисту військовослужбовців, на переконання суду, на сьогодні є особливо важливими та потребують ефективного судового захисту.
За правилами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суди, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Враховуючи вище викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дії відповідача, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 9 КАС України підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди, передбаченої п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачу грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 р. № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 2025 р. № 942) передбачено виплату винагороди у розмірі 1 млн. гривень.
На виконання Постанови КМУ №153 від 11.02.2025 Міністром оборони України видано 26.09.2025 року Окреме доручення №5601/уд, яким визначено алгоритм дій щодо отримання відповідних документів, які підтверджують право військовослужбовця на отримання грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, та порядок виплати такої винагороди.
В Окремому дорученні зазначено, що виплата винагороди військовослужбовцям проводиться за місце проходження служби, відповідності до вимог пункту 4 Постанови згідно наказів командирів військових частин.
Отже, з урахуванням приписів ч.2 ст. 9 КАС України порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 вчинити дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», з урахуванням вимог Окремого доручення Міністра оборони України від 26.09.2025 №5601/уд.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Положеннями ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1). В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
У відповідності до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Під час розгляду справи судом не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження зазначених обставин.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 з урахуванням приписів ч.2 ст. 9 КАС України підлягає задоволенню. 
Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 вчинити дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», з урахуванням вимог Окремого доручення Міністра оборони України від 26.09.2025 №5601/уд.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 )
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

Суддя O.A. Вовченко