Справа № 137/31/26
Провадження №20.08.2024 
Номер рядка звіту 36
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

05.05.2026 р. м. Хмільник
Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Павлюк О. О.,
за участю:
секретаря Паламарчук Л. В.,
відповідача: ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Фізичної особи - підприємця " ОСОБА_2 " до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку (суброгація) регресу,

В С Т А Н О В И В:
Фізична особа - підприємця " ОСОБА_2 " звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку (суброгація) регресу,.
Позов мотивовано тим, що між ПрАТ "СК "ВУСО" правонаступником якогоє ФОП " ОСОБА_2 " та ТОВ "СТАРЛІНК ГРУП" було укладено договір страхування наземного транспорту № 21729301-02-10-01 від 24.11.2023, а саме автомобіля Skoda Octavia A7, д.н.з. НОМЕР_1 . 02.08.2024 о 10:35 год. відбулась ДТП за участі вказаного автомобіля та автомобіля KIA Magentis, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Літинського районного суду від 27.08.2024 останнього було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Потепіла особа ТОВ "СТАРЛІНК ГРУП" звернулась до ПрАТ "СК "ВУСО" правонаступником якогоє ФОП " ОСОБА_2 " із заявою про виплату страхового відшкодування. 
ПрАТ "СК "ВУСО" понесла витрати на відновдення пошкодженого транспортного засобу в сумі 25090 грн. 69 коп., з яких страховиком ОСЦПВ відшкодовано 9345,35 грн., а сума франшизи в розмірі 3200 грн. залишилась невідшкодованою, а тому позивач просить стягнути її, а також судові витрати.
Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 12.02.2026 вказаний позов прийнято до свого провадження та відкрито загальне позовне провадження, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву, однак відповідач відзиву у визначений судом строк не надав.
Представник позивача в судове засідання не з`явився.
Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив, підтвердив фактичні обставини ДТП, що стали підставою для звернення до суду, однак просив зменшити розмір витрат на правову допомогу про що також заявив письмове клопотання.
Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
24.11.2023 між ПрАТ "СК" "ВУСО" та ТОВ "СТАРЛІНК ГРУП" було укладено договір страхування наземного транспорту № 21729301-02-10-01 від 24.11.2023, а саме автомобіля Skoda Octavia A7, д.н.з. НОМЕР_1 (копія на а.с. 5-12). 
Постановою Літинського районного суду Вінницькоїх області від 28.08.2024 в справі № 137/1190/24 (копія на а.с. 16-17) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме 02.08.2024 року о 10год 35хв на АД М-30, 355км 500м, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з Kia Magentis д.н.з. НОМЕР_2 , при зустрічному роз`їзді, не врахував дорожньої обстановки, недотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з автомобілем Skoda Octavia A7 д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
05.08.2024 ТОВ "СТАРЛІНК ГРУП" звернулось із заявою на виплату страхового відшкодування про що представником ПрАТ "СК" "ВУСО" складено АКТ огляду ТЗ (копія на а.с. 23).
Згідно рахунку № ІВР0000306 від 06.08.2024 наданого ТОВ "ІНТЕРЦЕКЛОН" (копія на а.с. 26) вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Octavia A7 д.н.з. НОМЕР_1 становить 26526,65 грн.
20.08.2024 ПрАТ "СК" "ВУСО" звернулось до ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" із заявою на виплату страхового відшкодування в сумі 25.090,69 грн. (копія на а.с. 31).
Згідно листа ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"від 09.09.2026 (копія на а.с. 33) останнє визначило, що належна сума для страхового відшкодування в порядку регресу 9345,35 грн. Франшиза згідно полісу, яким застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , становить 3200 грн
Згідно платіжної інструкції № 3Р100274 від 09.09.2024 (копія на а.с. 32 з/с) ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" здійснила виплату страхового відшкодування ПрАТ "СК" "ВУСО" в сумі 9345,35 грн.
Згідно договору № 26/12/2024 про відступлення права вимоги від 26.12.2024 та додатку до нього (копія на а.с. 38-41) позивач набув права вимоги до відповідача на суму 3200 грн.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі.
Як зазначено в ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України зазначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка, на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Враховуючи вищевикладене, встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. 
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. 
Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 12793, 30 грн., то відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі.
Крім того, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, оскільки вони є неспівмірними із складністю справи.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно зіст.137 ЦПКУкраїни витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом ст.137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року в справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року в справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року в справі № 554/2586/ 16-ц.
Позивачем заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу та в їх підтвердження надано: договір про надання правової (правничої) допомоги № 88 від 01.02.2024 року між позивачем та адвокатом Трикоз Д. Є., акт приймання - передачі від 18.08.2025 та квитанцію до прибуткового касового ордера.
Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу та надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд зважає, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг наданих доказів є невеликим, а формування позиції та підготовка матеріалів не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, участі у судових засіданнях адвокат представник позивача не приймав, а позовна заява підписана безпосередньо позивачем, а не адвокатом. Водночас суд звертає увагу, що розмір витрат на правничу допомогу становить майже в чотири рази більше ціни позову, що не відповідає критеріям розумності та виправданості та є неспівмірною. При цьому суд також враховує, що відповідач не заперечив щодо задоволення позову по суті заявлених вимог, є особою пенсійного віку (1951 р.н.), інвалідом ІІІ групи, не працює.
Тому, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною роботою у ній.
Керуючись ст.ст. 5, 80, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, ст. ст. 988, 1166, 1187, 1191 ЦК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) завдані збитки в порядку регресу в сумі 3200,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн.
Решту судових витрат залишити за сторонами.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 11.05.2026

Суддя Павлюк О. О.