ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/17600/25	

Головуючий суддя І інстанції – Дєєв М.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 в адміністративній справі №160/17600/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Вінницькій області від 19.03.2025 №045550028903 про відмову у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти пенсій за віком станом на день призначення пенсії, згідно із її заявою від 19.03.2025.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України Вінницькій області від 19.03.2025 №045550028903 про відмову ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти пенсій за віком станом на день призначення пенсії, згідно із її заявою від 19.03.2025 року.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що в наявних документах позивача прослідковується, що на день досягнення пенсійного віку, зокрема 10.02.2025 р., згідно довідки № 13 від 18.03.2025р., позивач працює фахівцем (консультантом) в Комунальній установі “Інклюзивний-ресурсний центр”, що не відповідає постанові КМУ № 909 від 04.11.1993 р. “Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких да право на пенсію за вислугу років”, у зв`язку з цим у позивача відсутнє право на виплату 10 пенсій.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції,  ОСОБА_1 , з 11.02.2025 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
19.03.2025 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до територіального органу Пенсійного фонду України про призначення та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 19.03.2025 №045550028903 відмовлено ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги, оскільки на день досягнення пенсійного віку заявниця не працювала в установах державної або комунальної форми власності. 
Також, зазначено, що в наявних документах прослідковується, що на день досягнення пенсійного віку, зокрема 10.02.2025 року, згідно довідки № 13 від 18.03.2025 року, позивач працює фахівцем (консультантом) в Комунальній установі «Інклюзивний-ресурсний центр», що не відповідає постанові КМУ № 909 від 04.11.1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», у зв`язку з цим у позивача відсутнє право на виплату 10 пенсій.
Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії відповідно до п. 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Відповідно до пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до положень п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Так, норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:
- станом на день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили).
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладені в постанові від 15.06.2022 року по справі № 200/854/19-а, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для відмови у виплаті грошової допомоги були висновки відповідача про те, що на день досягнення пенсійного віку заявниця не працювала в установах державної або комунальної форми власності. Також, на переконання відповідача, в наявних документах прослідковується, що на день досягнення пенсійного віку, зокрема 10.02.2025 року, згідно довідки № 13 від 18.03.2025 року, позивач працює фахівцем (консультантом) в Комунальній установі «Інклюзивний-ресурсний центр», що не відповідає постанові КМУ № 909 від 04.11.1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», у зв`язку з цим у позивача відсутнє право на виплату 10 пенсій.
З матеріалів справи видно, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 16.10.2018 працює на посаді вчителя-дефектолога (згідно до наказу №11К/ТР) від 10.10.2018) у Комунальній установі «Інклюзивно-ресурсний центр №1» Дніпровської міської ради, що також підтверджується довідкою №13 від 18.03.2025. 
З 22.08.2019 року Комунальна установа «Інклюзивно-ресурсний центр №1» Дніпровської міської ради перейменований в Комунальну установу «Інклюзивно ресурсний центр «Ін-кидс» Дніпровської міської ради, відповідно до Рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 23.04.2019 № 405, призначена на посаду вчителя-дефектолога (олігофренопедагога) наказ №19-к від 22.08.2019 року. 
З 29.10.2021 року назву посади «вчитель-дефектолог» змінено на фахівець (консультант) для приведення у відповідність Національного класифікатора України ДК 003:2010 «Класифікатор професій» наказ №13 від 29.10.2021 року. Підстава: наказ №11 від 10.10.2018р., рішення від 23.04.2019 № 405, наказ №19-к від 22.08.2019 р., наказ №13 від 29.10.2021р., п.4 Постанова КМУ від 14 червня 2000р. № 963 Комунальна установа «Інклюзивно-ресурсний центр» управляється органами управління у сфері освіти і відноситься до спеціальних закладів загальної середньої освіти, відповідно до п.5 , п. 47 Постанови КМУ від 12 липня 2017 р. №545 «Про затвердження Положення про інклюзивно-ресурсний центр» (зі змінами)
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що у Переліку закладів і установ в частині "Найменування закладів і установ" не зазначено конкретно "інклюзивно-ресурсні центри".
Між тим, згідно пункту 1 Положення про інклюзивно-ресурсний центр, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2017 № 545, інклюзивно-ресурсний центр є установою, що утворюється з метою забезпечення права осіб з особливими освітніми потребами на здобуття дошкільної та загальної середньої освіти, в тому числі у закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої освіти та інших закладах освіти, шляхом проведення комплексної психолого-педагогічної оцінки розвитку особи (далі - комплексна оцінка) та забезпечення їх системного кваліфікованого супроводу
Відповідно до п. 3 Порядку № 545 засновниками інклюзивно-ресурсних центрів є представницькі органи місцевого самоврядування територіальних громад, районні, міські, районні у містах (у разі їх утворення) ради (п. 3 зазначеного Положення).
Згідно п. 43 Порядку № 545 діяльність інклюзивно-ресурсних центрів забезпечують педагогічні працівники - керівник (директор), завідувач філії (за наявності філії), фахівці (консультанти) інклюзивно-ресурсного центру (практичні психологи, вчителі-реабілітологи, вчителі-логопеди, інші вчителі-дефектологи).
Відповідно до п. 47 Порядку на педагогічних працівників інклюзивно-ресурсних центрів поширюються умови оплати праці, умови надання щорічних відпусток та інші пільги, встановлені законодавством для педагогічних працівників спеціальних закладів загальної середньої освіти.
Відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, посада фахівця (консультанта) інклюзивно-ресурсного центру відноситься до посад педагогічних працівників.
Отже, робота на посаді фахівця (консультанта) інклюзивно-ресурсного центру надає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.
Таким чином, оскільки позивач на день досягнення пенсійного віку працювала в Комунальній установі «Інклюзивно - ресурсний центр» Дніпровської міської ради, тобто в установі комунальної форми власності, тому має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 в адміністративній справі №160/17600/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко