Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/627/26 
Номер провадження: 2/511/862/26
13 травня 2026 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді Теренчук Ж. В., 
секретаря судового засідання Ніколас С.О.,
розглянувши у відкритому засіданні в м. Роздільна Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позову.
У лютому 2026 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №9410605 від 30.11.2023 року у загальному розмірі 23621,29 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662,40 грн., та витрати по сплаті витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.
В обґрунтування позову посилалися на наступне.
30.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений Договір про споживчий кредит № 9410605, згідно з умовами якого відповідач отримав 10000 грн., на умовах сплати процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором, кредитний договір підписано в електронній формі шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Позивач свої зобов"язання за договором виконав і надав кредит відповідачу, між тим відповідач свої зобов"язання щодо повернення кредиту не виконує.
28.05.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», укладено Договір факторингу №106-МЛ, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги в тому числі і за кредитним договором №9410605 від 30.11.2023 року.
Відповідно до виписки з особового рахунку відповідача сума заборгованості складає 23 621,29 грн., з яких: 5063,99 грн. – прострочена заборгованість за сумою кредиту; 16657,3 грн. – прострочена заборгованість за сумою відсотків; 1900,00 грн. – прострочена заборгованість за комісією. 
Просили їх вимоги задовольнити та стягнути на користь позивача загальну суму заборгованості у розмірі 23621,29 грн. з відповідача.
Процесуальні дії.
Ухвалою суду від 04.03.2026 року відкрито провадження по справі і справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадження з викликом сторін в судове засідання, цією ж ухвалою витребувано докази по справі. (а.с.8)
Позиції сторін у судовому засіданні.
Позивач – ТОВ "Фінансова компанія "Кредит -Капітал" позов підтримали та посили його задовольнити, про що надали відповідну письмову заяву. Також просили розгляд справи провести без участі їх представника, крім цього не заперечували проти винесення у справі заочного рішення у випадку неявки відповідача в судове засідання.(а.с.4)
Відповідач – ОСОБА_1 , в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, судовою повісткою. На адресу суду надійшли поштові повідомлення про невручення судових повісток ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю адресанта за вказаною адресою. (а.с. 19,24)
В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Процесуальні документи у справі.
21.04.2026 року на адресу суду надійшов відзив (заперечення) на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не заперечує отримання кредитних коштів, однак не погоджується з загальною сумою кредиту 23 621,29 грн., оскільки вона є завищеною та необгрунтованою, а тому просить зменшити штрафні санкції та стягнути з неї лише фактичну суму та законні відсотки. 
Судом встановлено наступні фактичні обставини справи.
Щодо укладення кредитного договору №9410605
30.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений Договір про споживчий кредит № 9410605, згідно з умовами якого відповідач отримав 10000 грн., на умовах сплати процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором, кредитний договір підписано в електронній формі шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 911886, який було надіслано на мобільний телефон позичальника НОМЕР_1 . 
До кредитного договору позичальник підписала: графік платежів за договором про споживчий кредит №9410605.
Факт укладення кредитного договору підтверджується заявкаю на отримання кредиту№9410605, відповідно до якої сума кредиту складає 10 000,00 грн., загальний строк кредитування 105 днів. З них пільговий період 15 днів, поточний період 90 днів. Денна процентна ставка: протягом пільгового періоду : 2,50 %, протягом поточного періоду: 23,50 %.; комісія за надання кредиту: 19,00 % від суми кредиту.
Факт отримання кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням №116536196 від 30.11.2023 року, відповідно до якої позичальнику було перераховано кредитні кошти у розмірі 10 000,00 грн., на платіжну картку № НОМЕР_2 . 
Відповідно до п. 2.2.2 Договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору. 
Відповідно до п. 2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_3 *49. 
Відповідно до п. 1.5.1. Договору комісія за надання кредиту: 1900,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту
Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 3750,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.
Відповідно до п.1.5.3. Договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 31500.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Відповідно до п. 1.6. Договору тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього Договору. 
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Мілоан» сума заборгованості складає 23 621,29 грн., з яких: 5063,99 грн. – прострочена заборгованість за сумою кредиту; 16657,3 грн. – прострочена заборгованість за сумою відсотків; 1900,00 грн. – прострочена заборгованість за комісією.
28.05.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», укладено Договір факторингу №106-МЛ, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги в тому числі і за кредитним договором №9410605 від 30.11.2023 року.
До договору факторингу сторони підписали додаткову угоду №1 до договору відступлення прав вимоги №106 – МЛ від 28.05.2024 року. 
Факт переходу прав вимоги підтверджується платіжною інструкцією №2258 від 28.05.2024 року.
Відповідно до виписки з особового рахунку відповідача сума заборгованості складає 23 621,29 грн., з яких: 5063,99 грн. – прострочена заборгованість за сумою кредиту; 16657,3 грн. – прострочена заборгованість за сумою відсотків; 1900,00 грн. – прострочена заборгованість за комісією.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №106-МЛ віл 28.05.2024 року загальна сума заборгованості складає 23 621,29 грн. 
Нормативно правове обґрунтування та висновки суду.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України та частини другої ст.1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитодавця вимагати достроково повернення всієї суми кредиту.
Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно ч.2 та ч.3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Судом встановлено, що 30.11.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №9410605, даний договір підписано в електронній формі, після чого позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 10000,00 грн. 
Відповідно до договір факторингу позивач набув право вимоги по кредитному договору №9410605 від 30.11.2023 року у загальному розмірі 23621,29 грн. 
Щодо заперечень відповідача про правильність нарахування відсотків. 
Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 3750,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.
Відповідно до п.1.5.3. Договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 31500.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Відповідно до п. 1.6. Договору тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього Договору. 
Так проценти нараховувались з 01.12.2023 по 02.04.2024 року. Так, судом встановлено, що проценти по кредитним договорам були нараховані в межах строку кредитування у встановленому договором та законом порядку.
Відповідно ст. ст. 11. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладання договору.
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509, ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
У Рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Відсутність позову про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії не є перешкодою для врахування інтересів відповідача у справі з метою дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів (див. постанову Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 зазначено, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Враховуючи, що зобов`язання має виконуватись належним чином, а також те, що відповідач був обізнаний про необхідність здійснювати сплату процентів за користування кредитними коштами, проте, враховуючи очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум процентів за користування кредитними коштами тілу кредиту, суд виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, що розмір заявлених відсотків в даному конкретному випадку не може перевищувати тіла кредиту, суд, вважаємо можливим зменшити розмір нарахованих відсотків та стягнути суму заборгованості у загальному розмірі 14 963,99 грн., по кредитному договору №9410605 від 30.11.2023 року з яких: 5063,99 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8 000,00 грн. – прострочена заборгованість за сумою відсотків; 1900,00 грн. – прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту. 
Щодо стягнення процесуальних витрат по справі.
Судом встановлено, що позивач поніс судові витрати, що складаються з - 2 662,40 гривень, сплаченого судового збору. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача суму судового збору - 2 662,40 гривень.
В частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн, суд зазначає, що до матеріалів справи було долучено договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 року, укладений між позивачем та АО «Апологет»; акт наданих послуг №Д/16767 від 12.02.2026 року; детальний опис наданих послуг по акту №Д/16767 від 12.02.2026 року.
Суд вважає, що вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000,00 гривень.
На підставі ст. 4, 258-259, 265,281-283, 289 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_5 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) заборгованість за Кредитним договором 9410605 від 30.11.2023 року станом на 02.04.2024 року в загальному розмірі 14 963,99 грн. ( чотирнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят три гривні дев`яносто дев`ять копійок), з яких: 5063,99 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8 000,00 грн. – прострочена заборгованість за сумою відсотків; 1900,00 грн. – прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_5 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 622,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_5 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) витрати по сплаті професійної правничої допомоги в розмірі 4 000,00 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст трішення виготовлено та підписано суддею - 13.05.2026 року.

Суддя: Ж. В. Теренчук