ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року 
м.Черкаси 

Справа № 711/6119/25		
Провадження № 22-ц/821/1139/26		
Категорія: 310030000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Карпенко О.В.
суддів   Василенко Л.І., Новікова О.М. 
за участю секретаря Руденко А.О.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
представник позивача : адвокат Смоляр Андрій Олександрович,
відповідач:  ОСОБА_2 ,
представник відповідача: адвокат Савченко Олена Олександрівна,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09 березня 2026 року (ухваленого під головуванням судді Петренка О.В. в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси, повне рішення складене 09 березня 2026 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, що викликані особливими обставинами,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, що викликані особливими обставинами. 
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що05 вересня 2009 року між сторонами укладено шлюб. Перебуваючи у шлюбі, у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.05.2018 шлюб між сторонами був розірваний та визначено місце проживання неповнолітніх дітей з нею.
18 червня 2018 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси в справі №711/1476/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі по 3 000 ,00 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 01.02.2018 і до повноліття кожного з дітей; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Позивачка вказує, що відповідач аліменти з перших днів не виплачував, допускав значну заборгованість з їх сплати, а тому вона була змушена неодноразово звертатися до Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси з метою своєчасної сплати ОСОБА_2 аліментів. Крім того, оскільки відповідач ухилявся від сплати аліментів, то відносно нього відкривалися кримінальні провадження органами поліції, однак справи до суду не направлялися, оскільки відповідач погашав заборгованість зі сплати аліментів внаслідок чого кримінальні провадження закривалися.
Зважаючи на збройну агресію російської федерації проти України та введення в Україні воєнного стану, постійні оголошення про повітряні тривоги в м. Черкаси суттєво погіршився психологічний стан їх дітей і позивачка не має відповідних коштів, щоб виїхати з дітьми за кордон і там проживати. Діти ходять до місцевої школи і під час повітряної тривоги вимушено повинні йти в укриття та в результаті великого скупчення в ньому дітей та вчителів у них часто виникають вірусні захворювання.
Протягом останніх років діти часто хворіли різними захворюваннями під час епідемії, спричиненої коронавірусною інфекцією, викликаної захворюванням «Covid-19». Крім того, вказує позивачка, оголошення повітряних тривог, в тому числі і в нічний час, приводить до того, що вона з дітьми вимушена йти в укриття. Ці обставини, дуже впливають на фізичний та психологічний стан дітей.
З метою оздоровлення та покращення психологічного стану дітей, вона за власні кошти організувала та оплатила за період з 10.04.2025 до 24.04.2025 оздоровчо-туристичну поїздку до Єгипту (курорт Марса-Алам). Туристичні послуги були придбані відповідно до договору №76288330 від 16.03.2025 з туроператором ТОВ «Джойн-Ап!» через турагента ФОП ОСОБА_5 . Загальна вартість путівок склала 195 400,00 грн.
Також вона понесла витрати на організацію поїздки, вартість яких становить 17 645,14 грн, а загальна вартість оздоровчої поїздки складає загальну суму 213 045,14 грн. 
У зв`язку з цим ОСОБА_1 вважає, що відповідач повинен сплатити половину витрачених нею коштів на організацію оздоровлення дітей та їх всебічний розвиток, що складає 106 522,57 грн. 
Зазначає, що відповідач є працездатною особою, має постійний дохід, оскільки все майно після розірвання шлюбу залишилося у відповідача. Фактично він володіє торговельним павільйоном по АДРЕСА_1 , має торговельне приміщення по АДРЕСА_2 , а також має майно, яке отримав в порядку спадкування.
Відповідач має можливість оплатити половину додаткових витрат на синів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
На підставі викладеного, позивач просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, що складає 106 552,57 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням  Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 березня 2026 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, що викликані особливими обставинами - відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що витрати які просить стягнути позивач з відповідача не є додатковими витратами в розумінні положень ч.1 ст.185 СК України, а також відсутні докази сплати позивачем означених коштів турагенту/туроператору, тому відсутні правові підстави і для стягнення з відповідача половини вартості витрат на технічний огляд автомобіля, проїзд по дорогах за кордоном, страховки на автомобіль у формі «Зелена карта», дизпалива та трьох віз для в`їзду до Арабської Республіки Єгипет, оскільки означені витрати є похідними (додатковими) витратами для реалізації основної мети оздоровчого-туристичної поїздки неповнолітніх дітей до Арабської Республіки Єгипет, і не є самостійними додатковими витратами на дітей в розумінні вимог ст.185 СК України. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 08 квітня 2026 року ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції необгрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення, просила скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 березня 2026 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Обгрунтування апеляційної скарги аналогічне обгрунтуванню позовних вимог, крім того, ОСОБА_1 посилається на те, що суд неправильно застосував ст. 185 СК та звів свої висновки лише до необхідності лікування тільки в умовах санаторно-курортного лікування, що суперечить позиції Верховного Суду, який неодноразово зазначав, що додаткові витрати включають, в тому числі, і витрати на оздоровлення та відновлення здоров`я дитини.
Суд першої інстанції формально навів позиції Верховного Суду, але, зробив неправильні висновки.
Вважає, що суд першої інстанції грубо порушив принцип оцінки доказів, оскільки не оцінив докази в сукупності, вибірково прийняв вигідні відповідачу аргументи, не звернувши, при цьому, увагу ні на судову практику, ні на докази, зокрема виписки з лікувальних закладів, які достовірно свідчать про фактичне неодноразове лікування дітей, рекомендації лікарів, та об`єктивні умови проживання, зважаючи, що в Україні з 2022 року введений воєнний стан.
Суд першої інстанції безпідставно відхилив аргумент про важкий психологічний стан дітей, які вимушені жити в умовах повітряних тривог, довготривалого перебування в укриттях та постійного стресу.
Вказує, що суд грубо порушив принцип розумності та принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, які відповідно до ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» та практики Верховного Суду мають перевагу над іншими інтересами.
Також судом не в повній мірі досліджені докази, що підтверджують сплату за туристичну поїздку , а саме електронні квитанції.
Суд першої інстанції не звернув уваги на поведінку відповідача та не врахував його ухилення від сплати аліментів на утримання дітей, повну відсутність участі у житті дітей протягом тривалого часу, що прямо впливає на розподіл додаткових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Черкаського апеляційного суду 27 квітня 2026 року, представник ОСОБА_2 – адвокат Савченко О.О., вважаючи рішення суду першої інстанції законним, обгрунтованим та таким, що прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є по суті незгодою з оцінкою суду першої інстанції, прагненням скаржника схилити суд до оцінки доказів на свою користь і не можуть бути підставою для скасування рішення, просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 березня 2026 - залишити без змін.

08 травня 2026 до Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 – адвоката Смоляра А.О. надійшло заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив відхилити відзив відповідача на апеляційну скаргу як необгрунтований, задовольнити подану апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову. 

Фактичні обставини справи 

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_2 05 вересня 2009 року уклали шлюб, який у цей же день був зареєстрований Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №1274, який був розірваний рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.05.2018, що ухвалено за результатами розгляду цивільної справи №711/319/25. 
Крім того, цим судовим рішенням було визначене місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з їх матір`ю ОСОБА_1 (а.с.10-15).
Із копій як свідоцтва про народження серії і- НОМЕР_1 , що видане в травні 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, так і свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , що видане в травні 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, суд встановив, що, перебуваючи у шлюбі, у сторін народилося двоє синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8,9).
Також судом встановлено, що 18 червня 2018 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси в справі №711/1476/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі по 3 000, 00 грн, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 01.02.2018 і до повноліття кожного з дітей; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (а.с.16-21).
Судом був досліджений договір про надання туристичних послуг №76288330, що укладений 16.03.2025 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 як турагентом від імені і за дорученням туроператора ТОВ «Джойн-Ап!» та ОСОБА_7 , яка діє як від свого імені, так в інтересах і інших туристів: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23-29). 
Також зі змісту договору суд встановив, що його предметом є те, що туроператор через турагента зобов`язується відповідно до заявки туриста на бронювання забезпечити надання комплексу туристичних послуг, а турист зобов`язується на умовах даного договору прийняти та оплатити їх. Строк перебування у місці надання туристичних послуг сторонами визначений початком 10.04.2025 та закінченням 24.04.2025 (п.2.1 Договору). Крім того п.п.12 п.2.1 Договору сторони обумовили, що вартість туристичного обслуговування становить 195 400,00 грн.
Пунктом 5.1 Договору передбачено, що під час заповнення листа бронювання, турист здійснює туроператору через турагента передплату в розмірі не менше 30% від загальної вартості замовленого туристичного продукту та супутніх послуг.
Після отримання підтвердження замовлення, туроператор через турагента запрошує туриста для підписання договору на туристичне обслуговування та здійснення остаточної оплати замовленого турпродукту та супутніх послуг. Турист повинен здійснити повну оплату вартості за замовлений тур та супутні послуги за вирахуванням передоплати туроператору протягом 1-го банківського дня після підтвердження туру. Датою виконання зобов`язань з оплати є дата зарахування коштів на поточний рахунок турагента. У разі нездійснення оплати в зазначений строк, підтвердження на тур автоматично анулюється, збитки туроператора/турагента покладаються на туриста (п.5.2 Договору).
Із листа бронювання, що складений ФОП ОСОБА_5 16.03.2025, суд встановив, що ОСОБА_1 як турист, яка діє як у своїх інтересах, так і в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ФОП ОСОБА_5 як турагент, яка діє в інтересах і за дорученням туроператора, погодили наступний турпродукт: відпочинок у Єгипті (курорт Марса-Алам), дата заїзду: 10.04.2025, готель: Sataya Resort Marsa Alam, вид та категорія транспортного засобу: літак, маршрут: Кишинів Марса-Алам та Марса-Алам Кишинів (а.с.30).
Також суд дослідив скриншот із додатку «Приват24» та встановив, що операція зі сплати 2 300,00 грн, що мало місце 08.04.2025 о 16.33 год з картки для виплат, маска картки № НОМЕР_3 , була успішною (а.с.31).
Із витягу зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , що видане 29.12.2023 Територіальним сервісним центром №7141, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу, 2021 року випуску з державним номерним знаком НОМЕР_5 (а.с.32). Водночас марку, модель тощо суд встановити позбавлений об`єктивної процесуальної можливості, оскільки позивач не долучила до позовної заяви, а також і протягом усього часу розгляду справи, означеного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу із повними відомостями про транспортний засіб.
Із дослідженого скриншоту з додатку «Приват24» суд встановив, що операція зі сплати 1 056,43 грн (оплата з подвійною конвертацією), що мала місце 09.04.2025 о 19.14 год з картки для виплат, маска картки № НОМЕР_6 , була успішною (а.с.33).
Із картки міжнародного автомобільного страхування, що укладена між ОСОБА_7 та ПрАТ «Страхова група «ТАС» у взаємозв`язку з полісом UA/30034459 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена карта», суд встановив, що забезпеченим транспортним засобом у період часу з 09.04.2025 до 29.04.2025 є автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_5 , vin-код: НОМЕР_7 (а.с.34,35-36).
Факт оплати, наданих ПрАТ «Страхова група «ТАС» послуг ОСОБА_1 у загальному розмірі 1 139,00 грн, судом встановлено на підставі платіжної інструкції №0.0.4294903360.1 від 08.04.2025 (а.с.37).
Також суд дослідив скриншот із додатку «Приват24» та встановив, що операція зі сплати 5529,71 грн, що мало місце 24.04.2025 о 17.06 год з картки для виплат, маска картки № НОМЕР_6 , була успішною (а.с.38).
Із виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №5545 від 19.05.2025 суд встановив, що з 05.05.2025 до 19.05.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» з метою проходження планового курсу реабілітації (а.с.39-40).
Крім того, з консультаційного висновку спеціаліста КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» від 20.06.2024 суд встановив, що ОСОБА_3 рекомендовано нагляд ортопеда поліклініки за місцем проживання, ЛФК на укріплення м`язів спини курсами постійно, плавання, санаторно-курортне лікування та повторний огляд ортопеда консультативної поліклініки КНП «ЧОДЛ ЧОР» через 6 місяців (а.с.43).
Із виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №9621 суд встановив, що з 16.08.2024 до 30.08.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» у зв`язку зі скаргами на біль в грудному та поперековому відділі хребта після фізичного навантаження, головну біль, порушення осанки та деформацію стоп (а.с.44-45).
Також у судовому засіданні було досліджено копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 , що видане 01.07.2021 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зі змісту якого суд встановив, що 01.07.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 було укладений шлюб (а.с.126).
Із копії довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №767839 від 13.03.2020, вбачається, що ОСОБА_11 було встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново (а.с.130).
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 , що видане 31.12.2021 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_12 , батьками якого є: ОСОБА_2 та ОСОБА_13 (а.с.132).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №434388360 від 07.07.2025 вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий №0523186900:02:004:0052, а також квартири АДРЕСА_4 (а.с.133-134).
Із виписки денного стаціонару №279 від 15.02.2023, виписки денного стаціонару №461 від 08.03.2023, протоколу обстеження магнітно-резонансної томографії поперекового відділу хребта від 02.03.2023, огляду невролога від 26.03.2024, виписки з історії хвороби №13090, довідки КНП «Черкаська міська консультативно-діагностична поліклініка» філія №1 від 06.02.2023, суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 , у період часу з 2016 року до 2024 року неодноразово звертався за медичною допомогою до медичних установ з метою відновлення стану свого здоров`я (а.с.138-142).
Із відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №21-03/36237 від 07.07.2025, що складена Департаментом «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_5 , зареєстровані наступні фізичні особи: ОСОБА_4 , починаючи з 07.12.2011 і дотепер; ОСОБА_3 , починаючи з 03.11.2010 і дотепер; ОСОБА_12 , починаючи з 28.03.2023 і дотепер; ОСОБА_2 , починаючи з 20.05.2005 і дотепер (а.с.143).
Також судом досліджені витяги з амбулаторних карток неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а також, керуючись ч.6 ст.95 ЦПК України, їх оригінали, та встановив, що ОСОБА_4 19.08.2021 та 03.06.2023 лікарем-ларингооторингологом рекомендовано, зокрема зміну клімату (морське повітря), а ОСОБА_3 тим же лікарем рекомендовано зміну клімату (морське повітря), що мало місце 19.08.2021 та 09.08.2021 (а.с.167-170).

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).
У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20 зазначено, що «аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню в судовому засіданні.
Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).
Пред`являючи позовні вимоги про стягнення з відповідача половини додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, що викликані особливими обставинами, а саме за поїздку з дітьми до Єгипту, позивачка посилалася на те, що зазначені додаткові витрати є необхідними для оздоровлення дітей, підтримання їхнього фізичного і психологічного здоров`я та їх всебічного розвитку.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що оздоровчо-туристична поїздка до Арабської Республіки Єгипет у квітні 2025 року була безумовно викликана саме особливими обставинами (частина перша статті 185 СК України), оскільки не доведено, що неповнолітнім дітям сторін задля відновлення (покращення) їх стану здоров`я рекомендовано, зокрема зміну помірного кліматичного поясу, в якому розміщена Україна, на той, в якому розміщена Арабська Республіка Єгипет, а також те, що відновлення (покращення) стану здоров`я дітей є можливим виключно завдяки морському повітрю на узбережжі Арабської Республіки Єгипет.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що сам по собі відпочинок на морі не є особливою обставиною, яка потребує додаткових витрат з боку іншого з батьків, що узгоджується з правовим висновком щодо застосування положень ч.1 ст.185 СК України, що викладений у постанові Верховного Суду від 17 січня 2019 року у справі №720/1119/17 (провадження № 61-3891св18).
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам та доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Є необгрунтованими доводи апеляційної скарги, що суд неправильно застосував ст. 185 СК та звів свої висновки лише до необхідності лікування тільки в умовах санаторно-курортного формату, що суперечить позиції Верховного Суду, який неодноразово зазначав про те, що додаткові витрати включають в себе, в тому числі, і витрати на оздоровлення та відновлення здоров`я дитини, оскільки витрати, понесені позивачкою на відпочинок,не є тими витратами, що викликані особливими обставинами у розумінні положень статті 185 СК України.
Також є необгрунтованими доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно відхилив аргумент про важкий психологічний стан дітей, які вимушені жити в умовах повітряних тривог, довготривалого перебування в укриттях та постійного стресу, оскільки позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, зокрема медичних висновків, довідок від лікарів-психологів чи інших належних документів, які б підтверджували наявність в дітей діагнозу та потреби в санаторно-курортному (або кліматичному) лікуванні саме в Єгипті через стрес від війни, а наявні в матеріалах справи медичні картки амбулаторного (стаціонарного) хворого обох синів - ОСОБА_14 та Даніла були предметом дослідження в суді першої інстанції, проте із них не вбачається, що лікарями рекомендовано санаторно –курортне лікування саме в Єгипті. 
Вбачається, що Данілу рекомендовано плавання, санаторно-курортне лікування, зміну клімату (морське повітря) , проте вказані рекомендації лікарів датовані 2021 та 2023 роками, будь-які рекомендації лікарів станом на 2025 рік в матеріалах справи відсутні.
Суд правильно звернув увагу на те, що матеріали справи не містять будь-яких висновків лікаря-психолога щодо незадовільного психологічного стану здоров`я неповнолітніх дітей сторін, який підлягає відновленню у спосіб тимчасової (короткочасної) зміни місця проживання шляхом відпочинку на морському узбережжі, в тому числі і в Арабській Республіці Єгипет.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивач не надала належних і допустимих засобів доказування щодо понесених нею витрат на оздоровчо-туристичну поїздку до Арабської Республіки Єгипет у період часу з 10.04.2025 до 24.04.2025, вартість якої є предметом позову, ні при зверненні до суду першої інстанції, ні при апеляційному перегляді, і як вірно зазначено судом першої інстанції, долучений до позовної заяви договір про надання туристичних послуг № 76288330 від 16.03.2025не є належним засобом доказування сплати позивачем як туристом туристичної послуги, оскільки не містить інформації щодо предмету доказування: обставини сплати грошових коштів у сумі 195 400 грн. Цей засіб доказування містить лише умову щодо порядку і строків сплати вартості туристичного продукту.
Доводи скаржника, що судом не в повній мірі досліджені докази, які підтверджують сплату за туристичну поїздку, а саме електронні квитанції, є необгрунтованими, оскільки долучені до матеріалів справи електронні квитанції були предметом дослідження в суді першої інстанції, при цьому, судом не встановлено, що позивач сплатила кошти за туристичні послуги саме у визначеному у позові розмірі 195 400,00 грн. та додаткові витрати у розмірі 17 645,14 грн, а наявні в матеріалах справи скріншоти з ПриватБанку підтверджують розмір витрат на суму 8 886,14 грн, проте не підтверджують, за які саме послуги були здійснені вказані перекази коштів.
Посилання в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції не звернув уваги на поведінку відповідача та не врахував факт його ухилення від сплати аліментів та його відсутність участі у житті дітей протягом тривалого часу, що прямо впливає на розподіл додаткових витрат, є безпідставними, оскільки предметом даного спору є саме додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей, що викликані особливими обставинами і мають компенсаторний характер, в той час коли питання ухилення платника аліментів від сплати базових аліментів та участі у вихованні дітей можуть бути предметом розгляду інших окремих позовів.
Крім того, є слушними висновки суду першої інстанції, що туристичну поїздку на відпочинок до Єгипту, позивач запланувала одноосібно, без попереднього узгодження вказаного питання із відповідачем, який був позбавлений можливості запропонувати альтернативу такій поїздці.
Інші доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а фактично зводяться до незгоди позивача із висновками суду.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 березня 2026 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, що викликані особливими обставинами - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуюча    О.В. Карпенко

Судді  Л.І. Василенко

О.М. Новіков