УХВАЛА

04 травня 2026 року
м. Київ

справа № 479/1305/19
провадження № 61-4504ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 02 березня 
2026 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Кривоозерська селищна рада, Кривоозерська державна нотаріальна контора Миколаївської області, Фермерське господарство «Мазурівське», про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку,
встановив:
У жовтні 2019 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Мазурівська сільська рада Кривоозерського району Миколаївської області, Кривоозерська державна нотаріальна контора Миколаївської області, Фермерське господарство «Мазурівське», про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку.
Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2021 року залучено до участі в цивільній справі ОСОБА_1 як правонаступника позивача ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2024 року у цивільній справі замінено первісного відповідача ОСОБА_5 на належного - ОСОБА_2 .
Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22 липня 2025 року залучено до участі у справі Кривоозерську селищну раду як правонаступника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Мазурівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.
Ухвалою від 16 грудня 2025 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 02 березня 2026 року, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
03 квітня 2026 року заявник ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 02 березня 2026 року у вказаній справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2026 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. 
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 08 квітня 2026 року заявником надіслано до суду касаційної інстанції заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.
Заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, оскільки про існування повного тексту постанови Миколаївського апеляційного суду від 02 березня 2026 року йому стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень 05 березня 2026 року, тобто лише після забезпечення надання загального доступу до вказаного судового рішення. На підтвердження наведеного долучає відповідний доказ. 
Заявник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 03 квітня 
2026 року. Таким чином, заявник протягом тридцяти днів з дня ознайомлення з повним текстом постанови апеляційного суду засобами поштового зв`язку звернувся з касаційною скаргою.
Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено із поважних причин, він підлягає поновленню.
Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оскільки наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження та викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ухвалив:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2025 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 02 березня 
2026 року.
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
Витребувати із Кривоозерського районного суду Миколаївської області цивільну справу № 479/1305/19 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Кривоозерська селищна рада, Кривоозерська державна нотаріальна контора Миколаївської області, Фермерське господарство «Мазурівське», про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко