Справа № 346/985/26 
Провадження № 1-кп/346/551/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд 
Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.02.2026 року за № 12026096180000050, про обвинувачення

ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жуків Коломийського району Івано-Франківської області, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , із середньою освітою, громадянина України, на утриманні нікого не має, особу з інвалідністю ІІ-ї групи, раніше не судимого, 

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалась особливою зухвалістю. 

Злочин вчинено за наступних обставин.

22.02.2026 року, близько 20 год. 25 хв. обвинувачений прийшов до продуктового магазину "Пінка”, що по вул.Лисенка, буд.3-А в м.Коломиї Івано-Франківської області, тобто громадського місця, з метою з`ясування особистих відносин зі своєю дівчиною, потерпілою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , яка працює продавцем у цьому магазині.
Власницею даного магазину є приватний підприємець, потерпіла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_4 , 
У ході з`ясування особистих відносин у обвинуваченого виник злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю. Того ж дня, 0 20 год. 27 хв. обвинувачений, реалізовуючи такий умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечні характер і наслідки своїх дій та бажаючи настання таких наслідків, ігноруючи загально прийняті норми поведінки в громадських місцях, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю з мотивів явної неповаги до суспільства, перебуваючи у приміщенні вказаного магазину, бажаючи показати свою зверхність та самоутвердитися за рахунок приниження інших, демонструючи нахабство, вседозволеність, прагнучи при цьому показати свою зневагу до існуючих загальновизнаних правил і норм у суспільстві, раптово вилив вміст пляшки з пивом «Гараж» в напрямку продавця, потерпілої ОСОБА_6 , яка перебувала за прилавком.
Не зупиняючись на цьому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 22.02.2026 року, о 20 год. 28 хв. обвинувачений кинув у бік потерпілої ОСОБА_6 одну порожню і одну наповнену пляшки пива «Гараж», які розбилися об стінку магазину.
Після цього, того ж дня, приблизно о 22 год. 30 хв. обвинувачений, перебуваючи надворі, біля приміщення вказаного магазину, куди був виведений з даного приміщення потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 (відвідувачкою цього магазину), з тих же хуліганських мотивів, демонструючи зверхність та свою зневагу, раптово наніс один удар кулаком правої руки в обличчя зліва потерпілій ОСОБА_8 , внаслідок чого остання втратила рівновагу та впала на землю.
Не зупиняючись на вчиненому, обвинувачений кинув одну наповнену пляшку пива «Гараж» в напрямку потерпілої ОСОБА_6 . 
У результаті вказаних хуліганських дій обвинуваченого, які супроводжувались нанесенням удару, потерпілій ОСОБА_8 спричинено тілесне ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах задньої поверхні верхньої третини лівої гомілки, яке згідно з даними висновку експерта № 30 відноситься до легкого тілесного ушкодження, а потерпілій ОСОБА_6 - тілесне ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах задньої зовнішньої поверхні середньої третини правого передпліччя, яке згідно з даними висновку експерта № 31 відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Крім того, внаслідок вказаних дій обвинуваченого 22.02.2026 року робота магазину була припинена раніше, ніж передбачено графіком його роботи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого проступку визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого, вказані в обвинувальному акті. Він у вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати, врахувавши, що він притягується до кримінальної відповідальності вперше, є особою з інвалідністю ІІ-ї групи, а також добровільно відшкодував потерпілим завдану шкоду. 

Тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Суд вважає правильною надану органом досудового розслідування кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст.296 КК України. 

Суд також вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття та добровільне відшкодування потерпілим завданої шкоди, що стверджується особистими поясненнями потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні та письмовими заявами інших потерпілих від 08.04. та 22.04.2026 року про відсутність претензій до обвинуваченого та про призначення йому несуворого покарання. 

Одночасно суд не визнає таку, вказану в обвинувальному акті обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, як вчинення проступку в стані алкогольного сп`яніння, оскільки ця обставина не зазначена у формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті. 

Суд також враховує особу винного, який має постійне місце проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на диспансерних обліках в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, що підтверджується документально.

Враховуючи наведене, одноголосну позицію всіх учасників судового розгляду щодо виду і розміру покарання, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України, а саме у виді штрафу в мінімальному розмірі, оскільки це, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Необхідності застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Питання про речовий доказ слід вирішити відповідно до правил ст.100 КПК України. 
На підставі наведеного та, керуючись статтями 100, 349 (ч.3), 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази: оптичний DVD-R диск із відеозаписом події, залишити при матеріалах кримінального провадження, наявних у Коломийській окружній прокуратурі Івано-Франківської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з часу проголошення вироку.

Рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. 

Суддя: 	ОСОБА_1