ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/30330/23 Суддя (судді) першої інстанції: Марич Є.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
Судді-доповідача: Терези Ю.О.
Суддів: Безименної Н.В., Черпака Ю.К.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі - Відповідач), у якому просив:
- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області форми «Ф» № 0071630-2408-1027 від 27.02.2023 року, яким позивачеві нараховане зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік, на загальну суму 34 951,58 грн.;
- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області форми «Ф» № 0071920-2408-1027 від 27.02.2023 року, яким позивачеві нараховане зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік, на загальну суму 93 647,13 грн.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначав, що він є власником нежитлових будівель, що належать до об`єктів промисловості та використовуються ним у господарській діяльності, зокрема, для промислового виробництва меблів (деревообробна промисловість), що є підставою для звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень підпункту «є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України. Разом з тим, контролюючим органом протиправно нараховано на вказані об`єкти нерухомості податок на нерухоме майно за 2022 рік, а тому податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 адміністративний позов задоволено:
- визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд.5-а, код ЄДРПОУ ВП НОМЕР_2) від 27.02.2023р. №0071920-2408-1027 та від 27.02.2023р. №0071630-2408-1027;
- стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1285,98 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят п`ять гривень, дев`яносто вісім) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд.5-а, код ЄДРПОУ ВП НОМЕР_2).
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції керувався тим, що Відповідач не довів правомірність прийнятих ним рішень, оскільки:
- Позивач є фізичною особою-підприємцем;
- основним видом підприємницької діяльності Позивача є промислове виробництво продукції меблевої промисловості для офісів та підприємств торгівлі;
- Позивач надав докази здійснення господарської діяльності;
- в оренду Позивач здає житлові приміщення, власником яких є, доходи від цієї діяльності відображено у податковій звітності Позивача;
- Відповідач не довів використання об`єктів нерухомості не у виробничій діяльності Позивача або здачу їх в оренду;
- об`єкти нерухомості, щодо яких Позивачу визначено грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не є об`єктом оподаткування вказаним податком.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, винесеним без повного і всебічного з`ясування обставин справи та дослідження доказів, які надавалися Відповідачем. Податкові повідомлення-рішення прийнято з дотриманням вимог законодавства, оскільки: 
- форма 20-ОПП Позивача не містить інформацію про використання у підприємницькій діяльності спірних об`єктів нерухомості;
- у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні дані щодо приналежності об`єктів нерухомості Позивача до класу «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;
- Позивач у своїй підприємницькій діяльності використовував такий вид діяльності як «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна», платником не надано документальні підтвердження здійснення виробничої діяльності, то немає можливості визначити використання приміщень за функціональним призначенням;
- надані Позивачем документи не містять адресу, з якої здійснюється відвантаження товару в автотранспорт покупця.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Доводи Позивача:
- основним видом діяльності Позивача є промислове виробництво, а не надання в оренду власного нерухомого майна;
- Відповідач не довів використання об`єктів нерухомості Позивача не у виробничій діяльності не за цільовим призначенням і передачу їх в оренду;
- згідно з технічною документацією спірні об`єкти нерухомості є нежитловою будівлею виробничого призначення, код ДБКС - « 1251.9 - Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне»;
- об`єкти Позивача відносяться до складу об`єктів промисловості;
- на спірні об`єкти нерухомості поширюється дія п. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

05.11.2024 ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача, встановлено строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу, витребувано матеріали справи № 320/30330/23 із Київського окружного адміністративного суду.
Після надходження матеріалів справи № 320/30330/23 до Шостого апеляційного адміністративного суду ухвалою суду апеляційної інстанції від 12.02.2026 справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
13.05.2026 за результатами повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, у зв`язку зі звільненням судді-доповідача Бєлової Л.В., вказана апеляційна скарга надійшла до провадження судді-доповідача Терези Ю.О.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2026 справу прийнято до провадження новим складом суду.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.06.2026 запропоновано ОСОБА_1 надати додаткові (достатні) докази щодо використання у господарській діяльності об`єктів нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1571,70 кв.м. та АДРЕСА_3 загальною площею 586,6 кв.м. за функціональним призначенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
У цій справі жоден з учасників не заявляв клопотання про розгляд справи за їх участі, наявні у справі докази є достатніми для вирішення справи, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, перевірені судом апеляційної інстанції

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 06.11.2015 за №2353 000 0000 035033 та з 06.11.2015 перебуває на податковому обліку як платник податків.
Відповідачем на підставі пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України винесено податкові повідомлення-рішення:
- № 0071630-2408-1027 від 27.02.2023, яким позивачеві нараховане зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік по об`єкту, що перебуває у власності позивача загальною площею 586,6 кв.м, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , літера «Б-1», в сумі 34 951,58 грн;
- № 0071920-2408-1027 від 27.02.2023, яким Позивачеві нараховане зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік по об`єкту, що перебуває у власності позивача загальною площею 1571,70 кв.м, розташованому за адресою: АДРЕСА_2, в сумі 93 647,13 грн.
Позивач, вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з відповідним позовом.

Нормативне регулювання спірних правовідносин на момент їх виникнення

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Питання нарахування і сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки регулюються ст. 266 ПК України.
Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України).
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).
Відповідно до пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
В період спірних правовідносин діяв Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який затверджено і введено в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507, який і застосовується до спірних правовідносин.
Національний класифікатор України «Класифікація видів економічної діяльності ДК 009:2010» прийнято наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 № 457.
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).
Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України).
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України).
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку (пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України).
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (абз. 1 пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України).
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (абз. 2 пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України).

Оцінка висновків суду першої інстанції і доводів учасників справи

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, при вирішенні справи колегія суддів виходить з такого.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, обґрунтувавши його такими доводами:
- Позивач є фізичною особою-підприємцем, основним видом підприємницької діяльності є промислове виробництво продукції меблевої промисловості для офісів та підприємств торгівлі, Позивач надав докази здійснення господарської діяльності;
- в оренду Позивач здає житлові приміщення, власником яких є, доходи від цієї діяльності відображено у податковій звітності Позивача;
- Відповідач не довів використання об`єктів нерухомості не у виробничій діяльності Позивача або здачу їх в оренду;
- об`єкти нерухомості, щодо яких Позивачу визначено грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не є об`єктом оподаткування вказаним податком.
Колегія суддів, дослідивши обставини і матеріали справи, частково погоджується з вказаними доводами суду першої інстанції і, оцінюючи доводи апеляційної скарги, виходить з такого.
Спірним у цій справі є питання відповідності об`єктів нерухомості Позивача критеріям, визначеним пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, згідно з яким не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Отже, для підтвердження відсутності у платника податків підстав для сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у цій справі необхідно встановити, що:
- об`єкт є будівлею промисловості, віднесеною до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - Критерій-1);
- господарська діяльність Позивача класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010 (далі - Критерій-2);
- об`єкт використовується за призначенням у господарській діяльності Позивача, яка класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010 (далі - Критерій-3);
- об`єкт не здається Позивачем в оренду, лізинг, позичку (далі - Критерій-4).

Щодо відповідності Критерію-1
Відповідно до чинного на момент виникнення спірних правовідносин Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507, до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) було віднесено клас «Будівлі промислові» (код 1251) з такими підкласами:
- 1251.1 Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості;
- 1251.2 Будівлі підприємств чорної металургії;
- 1251.3 Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості;
- 1251.4 Будівлі підприємств легкої промисловості;
- 1251.5 Будівлі підприємств харчової промисловості;
- 1251.6 Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості;
- 1251.7 Будівлі підприємств лісової, деревообробної та целюлозно-паперової промисловості;
- 1251.8 Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості;
- 1251.9 Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне.
На підтвердження відповідності об`єктів нерухомості вимогам пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України Позивач надав до матеріалів справи:
- договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 21.02.2022 на нежитлову будівлю літера «Б-1» за адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2567463432020 (т. 1 а.с. 39-40);
- договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 21.02.2022 на нежитлову будівлю літера «Б» за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2567644632020 (т. 1 а.с. 41-42);
- копії технічних паспортів щодо об`єкта за адресою: АДРЕСА_2 - складені 20.12.2021 (т. 1 а.с. 13-22) і 01.04.2024 (т. 2 а.с. 16-18);
- копії технічних паспортів щодо об`єкта за адресою: АДРЕСА_4 - складені 28.12.2021 (т. 1 а.с. 23-29) і 01.04.2024 (т. 2 а.с. 19-20);
- витяги з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва до кожного з наведених технічних паспортів (т. 1 а.с. 31-34, т. 2 а.с. 21-23).
Витягами з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва до технічних паспортів, складених 01.04.2024 (т. 2 а.с. 21-23), підтверджено належність об`єктів нерухомого майна до типу «Будівля» і підкласу 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне», отже, об`єкт нерухомості відповідає вимогам пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України щодо групи Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, до якої має належати будівля.
Щодо відповідності Критерію-2
Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 09.11.2015 (а.с. 12), основним видом економічної діяльності Позивача є КВЕД 31.01 «Виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі», що класифікується у секції С «ПЕРЕРОБНА ПРОМИСЛОВІСТЬ».
Отже, господарська діяльність Позивача відповідає передбаченому пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України критерію щодо класифікації господарської діяльності у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010.
Щодо відповідності Критерію-3
Матеріали справи не містять підтвердження того, що об`єкти нерухомості використовуються за призначенням у господарській діяльності Позивача - у виробництві меблів для офісів і підприємств торгівлі.
Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта обов`язок щодо доказування правомірності свого рішенні, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Проте обов`язок підтвердження факту використання спірних об`єктів нерухомості у господарській діяльності Позивача згідно з вимогами пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не охоплюється вказаною процесуальною нормою, зважаючи, що факт такого використання є однією з передумов застосування норми про неналежність нерухомого майна до об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що жоден з долучених до матеріалів справи документів не містить відомостей щодо використання Позивачем спірних об`єктів нерухомості у виробництві меблів.
Надані Позивачем договори купівлі-продажу (т. 1 а.с. 84-102) не містять посилання на пункт навантаження товару, а місцем реєстрації постачальника (ФОП ОСОБА_1 ) вказано квартиру.
Долучені до матеріалів справи видаткові накладні містять адресу реєстрації постачальника (т. 1 а.с. 103-107, 128-154) або набір літер (а.с. 108-127).
Ухвалою від 04.06.2026 Шостий апеляційний адміністративний суд запропонував Позивачу надати документи, які підтверджують використання спірних об`єктів нерухомості в основній господарській діяльності, проте Позивач додаткові документи не надав.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку про непідтвердження факту використання Позивачем спірних об`єктів нерухомості у діяльності з виробництва меблів. Отже, у цій справі не доведено відповідність об`єктів нерухомості Позивача критерію цільового використання, передбаченому пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, що виключає можливість вважати ці будівлі такими, що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Щодо відповідності Критерію-4
Стосовно виконання вимоги про те, що для застосування пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України будівля промисловості не повинна здаватися в оренду, лізинг, позичку, колегія суддів вважає, що обов`язок доведення фактів здавання будівель в оренду, лізинг, позичку у справах цієї категорії покладається на суб`єкта владних повноважень. 
Водночас, хоча у цій справі Відповідач не довів факт передачі Позивачем спірних будівель в оренду, лізинг, позичку, непідтвердження Позивачем факту використання об`єктів нерухомості в основній господарській діяльності - КВЕД 31.01 «Виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі», є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Суд першої інстанції, за відсутності належних і допустимих доказів, дійшов помилкового висновку про використання Позивачем спірних об`єктів нерухомого майна в основній господарській діяльності, внаслідок чого було ухвалене необґрунтоване рішення про задоволення позову і скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги в частині недоведеності факту використання об`єктів нерухомого майна в основний господарській діяльності Позивача - виробництві меблів, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову.
Колегія суддів враховує, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. 
Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів встановила, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, що призвело до безпідставного задоволення адміністративного позову.
Зважаючи на це, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Київській області від 27.02.2023р. № 0071920-2408-1027 та від 27.02.2023р. № 0071630-2408-1027 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя - доповідач Ю.О. Тереза

Судді Н.В. Безименна

Ю.К. Черпак