ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року м.Чернігів Справа № 620/2668/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді - Клопота С.Л. 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та просить наступне.
1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: - часу роботи на посадах слідчого, старшого слідчого та начальника слідчого відділу органів внутрішніх справ; - половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі; - періоду проходження строкової військової служби; - стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 у стаж роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: стаж роботи на посадах слідчого, старшого слідчого та начальника слідчого відділу органів внутрішніх справ - 14 (чотирнадцять) років 3 місяці; половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі — 1 (один) рік 11 місяців 15 днів; період проходження строкової військової служби — 2 (два) роки 27 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді — 3 (три) роки, з врахуванням періоду роботи на посаді судді 15 (п`ятнадцять) років 6місяців 20 днів.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з дня звернення із заявою - 03 грудня 2025 року у розмірі 82% від розміру грошового утримання судді за останньою посадою, та провести виплати з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.
Ухвалою судді від 19.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.
Відповідачем подано відзив на позов, у якому останній позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд враховує таке. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Указом Президента України від 30 квітня 2010 року № 590/2010 призначений на посаду судді Сосницького районного суду Чернігівської області строком на п`ять років, Указом Президента України від 2 листопада 2017 року № 348/2017 призначений на посаду судді Сосницького районного суду Чернігівської області.
Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 20 листопада 2025 року за № 2507/0/15-25, мене, суддю Сосницького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , звільнено у відставку.
Наказом Сосницького районного суду Чернігівської області від 22 листопада 2025 року №44-ОС, відраховано зі штату Сосницького районного суду Чернігівської області суддю ОСОБА_1 у зв`язку зі звільненням з посади судді у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 20 листопада 2025 року за № 2507/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Сосницького районного суду Чернігівської області у зв`язку з поданням заяви про відставку».
Відповідно до заяви від 03 грудня 2025 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, до якої було додано всі необхідні підтверджуючі документи.
Позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді.
Під час проведення обрахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, Відповідачем було невірно визначено стаж Позивача, як судді 15 років 6 місяців 20 днів, замість 36 років 10 місяців 2 дні, що визначені рішення Вищої ради правосуддя від 20 листопада 2025 року за № 2507/0/15-25.
9 січня 2026 року, через особистий кабінет на порталі Пенсійного фонду України (portal.pfu.gov.ua) Позивач звернувся до Відповідача здійснити перерахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи з фактичного стажу 36 років 10 місяців 2 дні.
При цьому зарахувавши до стажу судді: стаж роботи на посадах слідчого, старшого слідчого та начальника слідчого відділу органів внутрішніх справ - 14 років 3 місяці; половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі — 1 рік 11 місяців 15 днів; період проходження строкової військової служби — 2 роки 27 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді — 3 роки, що було враховано та встановлено рішенням Вищої ради правосуддя від 20 листопада 2025 року за № 2507/0/15-25, та здійснювати виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 82% від розміру грошового утримання судді за останньою посадою.
Листом від 5 лютого 2026 року Відповідач повідомив Позивача, що його стаж роботи на посаді судді складає 15 років 6 місяців 20 днів та розмір щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці з 21 листопада 2025 року становить 56754,00 грн. (113508,00 грн. х 50%), тому щомісячне довічне грошове утримання, як судді у відставці, призначено та виплачується відповідно до чинного законодавства. В разі незгоди роз`яснено право оскаржити прийняте рішення до суду.
Вважаючи такі дії протиправними та такими, що суперечать законодавству України, Позивач звернувся до суду з позовом
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.
Однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.
Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом — Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII (далі — Закон України №1402-VIII) гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окрему правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема в рішеннях від 20 березня 2002 року №5- рп/2002, від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, від 03 червня 2013 року №3-рп/2013, а також від 04 грудня 2018 року №11-р/2018.
Система правового захисту суддів, зокрема їх матеріального забезпечення, встановлена Законом України №1402-VIII, положення якого узгоджуються з вимогами міжнародно-правових актів щодо незалежності суддів і спрямовані на забезпечення стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, а також є гарантією поваги до гідності людини, її прав та основоположних свобод.
Відповідно до статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.
У силу вимог статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.
У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №1402-VIII) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 4 Закону №1402-VIII судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Відповідно до частини першої статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посадах: 1. судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2. члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3. судді в судах та арбітражі в державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Законом України від 12.07.2018 року №2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» (далі Закон №2509-VIII) статтю 137 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» доповнено частиною другою такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».
Відповідно до частини 2 статті 142 Закону №1402-VIII суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, або за його вибором призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з вимогами частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується.
Відповідно до пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Відповідно до частини 1 статті 43 Закону України «Про статус суддів» кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Також, відповідно до абзацу 3 пункту 1 Указу Президента України №584 від 10.07.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Частиною 5 статті 142 Закону № 1402-VIII передбачено, що пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Зазначене закріплено у Положенні Пенсійного фонду України, затвердженому постановою КМУ від 23 липня 2014 р. № 280.
Частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Системний аналіз вказаної норми у її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Саме такий правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону спрямована на покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.
Крім того, слід зазначити, що за правилами частини 1 статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (далі Закон України № 2453-VI) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Також, на час набрання чинності Законом України № 2453-VI (30 липня 2010 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».
Згідно з п. 3-1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Із зазначених правових норм вбачається, що законодавством, яке діяло на момент призначення мене на посаду судді, передбачалось право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: - часу роботи на посадах слідчого, старшого слідчого та начальника слідчого відділу органів внутрішніх справ; - половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі; - періоду проходження строкової військової служби; - стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.
Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 20 листопада 2025 року за № 2507/0/15-25, мене, суддю Сосницького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , звільнено у відставку. Згідно з указаним рішенням, відповідно до законодавства України, мій загальний стаж роботи на посаді судді, який дає право на звільнення у відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, становить 36 років 10 місяців 2 дні, а саме:
- стаж роботи на посаді судді — 15 років 6 місяців 20 днів;
- стаж роботи на посадах слідчого, старшого слідчого та начальника слідчого відділу органів внутрішніх справ -14 років 3 місяці;
- половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі — 1 рік 11 місяців 15 днів;
- період проходження строкової військової служби — 2 роки 27 днів;
- стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді — 3 роки.
Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється Вищою радою правосуддя під час розгляду заяви про відставку і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018року у справі № 308/6953/17, від 19.06.2018 року у справі № 243/4448/17, від 11.09.2018 року у справі № 428/4671/17, від 01.10.2018 року у справі № 541/503/17, від 17.10.2018 року у справі № 140/263/17, від 23.10.2018 року у справі № 686/10100/15-а, від 30.01.2020 року у справі № 592/3694/17, від 23.06.2022 року у справі № 420/1987/21, від 08.09.2022 року у справі № 380/10696/21.
Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, в тому числі і для Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.10.2005 року №8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. 
Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. 
Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. 
Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.
До цього Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношення гарантій незалежності суддів, їх матеріального і соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.
Таким чином, Відповідачем вимоги чинного законодавства України щодо гарантії незалежності Позивача як судді, матеріального та соціального забезпечення не забезпечуються та свідомо ігноруються, а саме, в частині отримання ним щомісячного довічного грошового утримання у гарантованому державою розмірі після звільнення від виконання обов`язків.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14005) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, – задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: - часу роботи на посадах слідчого, старшого слідчого та начальника слідчого відділу органів внутрішніх справ; - половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі; - періоду проходження строкової військової служби; - стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській област ізарахувати судді у відставці ОСОБА_1 у стаж роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: стаж роботи на посадах слідчого, старшого слідчого та начальника слідчого відділу органів внутрішніх справ - 14 (чотирнадцять) років 3 місяці; половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі — 1 (один) рік 11 місяців 15 днів; період проходження строкової військової служби — 2 (два) роки 27 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді — 3 (три) роки, з врахуванням періоду роботи на посаді судді 15 (п`ятнадцять) років 6місяців 20 днів.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській областіздійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з дня звернення із заявою - 03 грудня 2025 року у розмірі 82% від розміру грошового утримання судді за останньою посадою, та провести виплати з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. 
Повний текст рішення виготовлено 27 травня 2026 року. 

Суддя Сергій КЛОПОТ