ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 р. 	Справа № 520/25980/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Пасечнік О.В., м. Харків, повний текст складено 03.12.25 у справі № 520/25980/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області  
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, буд.7, м. Житомир, 10003, код ЄДРПОУ 13559341) від 11.08.2025 року №203750007671 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу періоди роботи: з 11.08.1982 року по 28.04.1984 року, з 01.08.1986 року по 18.11.1989 року, та з 16.09.1995 року по 02.10.1998 року.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, буд.7, м. Житомир, 10003, код ЄДРПОУ 13559341) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове страхування", зарахувавши до страхового стажу періоди роботи: з 11.08.1982 року по 28.04.1984 року, з 01.08.1986 року по 18.11.1989 року, та з 16.09.1995 року по 02.10.1998 року відповідно до трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 11.08.1982 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із урахуванням висновків суду.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 у справі № 520/25980/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 11.08.2025 року №203750007671 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу періоди роботи: з 11.08.1982 року по 28.04.1984 року, з 01.08.1986 року по 18.11.1989 року, та з 16.09.1995 року по 02.10.1998 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове страхування" зарахувавши до страхового стажу періоди роботи: з 11.08.1982 року по 28.04.1984 року, з 01.08.1986 року по 18.11.1989 року, та з 16.09.1995 року по 02.10.1998 року відповідно до трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 11.08.1982 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із урахуванням висновків суду.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл.,10003, код ЄДРПОУ 13559341) витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що підтверджений належними документами страховий стаж позивача становить 16 років 10 місяців 01 день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Вказує, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області є правомірними та вмотивованими, а позов є необгрунтованим, а тому підлягає залишенню без задоволення.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач звернувся до пенсійних органів з заявою про призначення пенсії від 04.08.2025 року.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 11.08.2025 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії.
В обгрунтування рішення зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано всі періоди роботи відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 від 11.08.1982, оскільки наявне виправлення в даті заповнення трудової книжки. За доданими документами до страхового стажу не можливо зарахувати період роботи з 01.08.1986 по 18.11.1989 відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 від 11.08.1982, оскільки наказ на прийняття від 09.09.1986, дата та номер, наказу на звільнення відсутні. За доданими документами до страхового стажу не можливо зарахувати період роботи з 11.08.1982 по 28.04.1984 відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 від 11.08.1982, оскільки наказ на прийняття від 15.082 (неіснуюча дата), а наказ на звільнення від 25.04.1983. За доданими документами до страхового стажу не можливо зарахувати період роботи з 16.09.1995 по 02.10.1998 відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 від 11.08.1982, оскільки наказ на прийняття від 21.10.1995. За доданими документами до страхового стажу не можливо зарахувати період роботи з 1982 по 1998 відповідно до архівної довідки №03-01-21/53 від 03.07.2005, оскільки в довідці зазначено неповну ПІБ.
Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення відповідачем прав та інтересів позивача у публічно-правових відносинах.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого. 
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України ( п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України).
Основний Закон України закріплює основоположні засади права громадян на соціальний захист і відносить до законодавчого регулювання механізм реалізації цього права (абз. 7 п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.06.2001 №10-рп/2001).
За Конституцією України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на час звернення позивача з заявою про зарахування спірного періоду роботи до стажу роботи в кратному розмірі визначено № 1058-IV, відповідно до ч. 4 ст. 24 якого періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 1 Закон № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно з ч. 2 ст. 26 Закон № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Згідно з абзацом 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
У спірний період роботи позивача діяли норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), відповідно до положень статті 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), п. 1 якого визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У п. 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином законодавством установлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Порядок ведення трудових книжок працівників визначено в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, відповідно до пункту 2.2 якої до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
До прийняття наведеної вище Інструкції порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, регламентувався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена Постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, правилами якої було також передбачено, що всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Відмовляючи у зарахуванні позивачу до стажу періодів роботи, відповідач, зокрема, зазначив, за доданими документами до страхового стажу не можливо зарахувати період роботи з 01.08.1986 по 18.11.1989 відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 від 11.08.1982, оскільки наказ на прийняття від 09.09.1986, дата та номер, наказу на звільнення відсутні. За доданими документами до страхового стажу не можливо зарахувати період роботи з 11.08.1982 по 28.04.1984 відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 від 11.08.1982, оскільки наказ на прийняття від 15.082 (неіснуюча дата), а наказ на звільнення від 25.04.1983. За доданими документами до страхового стажу не можливо зарахувати період роботи з 16.09.1995 по 02.10.1998 відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 від 11.08.1982, оскільки наказ на прийняття від 21.10.1995.
Водночас у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Таким чином відповідальність за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки покладається на роботодавця, а тому формальні неточності в записах, не можуть мати негативних наслідків для особи, щодо якої такий документ складено.
Щодо доводів відповідача про те, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано всі періоди роботи відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 від 11.08.1982, оскільки наявне виправлення в даті заповнення трудової книжки. За доданими документами до страхового стажу не можливо зарахувати період роботи з 01.08.1986 по 18.11.1989 відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 від 11.08.1982, оскільки наказ на прийняття від 09.09.1986, дата та номер, наказу на звільнення відсутні. За доданими документами до страхового стажу не можливо зарахувати період роботи з 11.08.1982 по 28.04.1984 відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 від 11.08.1982, оскільки наказ на прийняття від 15.082 (неіснуюча дата), а наказ на звільнення від 25.04.1983. За доданими документами до страхового стажу не можливо зарахувати період роботи з 16.09.1995 по 02.10.1998 відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 від 11.08.1982, оскільки наказ на прийняття від 21.10.1995, суд зазначає, що така невідповідність не може позбавляти права позивача на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею стажу.
Суд зазначає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки та заповнення паспорта, а тому неправильний переклад імені в паспорті чи в трудовій книжці не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1788-ХІІ.
При цьому суд зауважує, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці, відповідачем не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при розрахунку страхового стажу.
Крім того, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці чи паспорті.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.
Верховним Судом у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а зазначено, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування / призначення пенсії.
З огляду на викладене, суд уважає, що право позивача на зарахування вказаних спірних періодів до стажу не повинно бути обмежено обставинами, незалежними від нього, а саме формальними неточностями у трудовій книжці, враховуючи, що всі інші складові записів про роботи у вказаний період є чіткими та відображають всі необхідні для пенсійного органу відомості.
Щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи з 1982 по 1998 відповідно архівної довідки №03-01-21/53 від 03.07.2005, оскільки в довідці зазначено неповну ПІБ, суд зазначає таке.
Суд зазначає, що вказаний період роботи підтверджено копією трудової книжки НОМЕР_3 від 11.08.1982 року, то суд не бере до уваги вищевказане відповідачем, оскільки як зазначено вище судом законодавством установлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 11.08.2025 року №203750007671 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу періоди роботи: з 11.08.1982 року по 28.04.1984 року, з 01.08.1986 року по 18.11.1989 року, та з 16.09.1995 року по 02.10.1998 року, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове страхування" зарахувавши до страхового стажу періоди роботи: з 11.08.1982 року по 28.04.1984 року, з 01.08.1986 року по 18.11.1989 року, та з 16.09.1995 року по 02.10.1998 року відповідно до трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 11.08.1982 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із урахуванням висновків суду.
Доводи апеляційної скарги з зазначених підстав не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду відповідача з правовою оцінкою обставин справи, установлених у процесі її розгляду.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 у справі № 520/25980/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   В.Б. Русанова