номер провадження справи 4/32/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.05.2026 Справа № 908/670/26
м.Запоріжжя Запорізької області 

за позовом Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, (49004, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, буд. 2) 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “АЛЕКСАНДР”, (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 2)
про стягнення 340 000,00 грн

Господарський суд Запорізької області у складі судді Зінченко Н.Г. 
при секретарі судового засідання Проценко І.Е.
За участю представників сторін:
від позивача – Чечель К.І., посвідчення № 38 від 02.04.2024, витяг з ЄДР від 03.02.2026
від відповідача – не з`явився

18.03.2026 через підсистему “Електронний суд” ЄСІКС до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № 54-02/1137е, сформована в підсистемі “Електронний суд” ЄСІКС 18.03.2026, (вх. № 833/08-07/26 від 19.03.2026) Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “АЛЕКСАНДР”, м. Запоріжжя про стягнення 340 000,00 грн. пені за прострочення сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2026 справу № 908/670/26 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.
Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №908/670/26 та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, справі присвоєно номер провадження справи 4/32/26, підготовче засідання призначено на 15.04.2026.
08.04.2026 до Господарського суду Запорізької області через підсистему “Електронний суд” ЄСІКС від представника позивача надійшла Заява вих. № б/н від 08.04.2026, сформована в підсистемі “Електронний суд” ЄСІКС 08.04.2026, (вх. № 7788/08-08/26 від 08.04.2026) про проведення засідання за відсутності учасника справи, та надали письмову згоду на закриття підготовчого провадження у справі.
Ухвалою від 15.04.2026 закрито підготовче провадження у справі № 908/670/26, призначено справу до судового розгляду по суті на 20.05.2026
В судове засідання 20.05.2026 з`явився представник позивача, фіксація судового процесу здійснювалася з використанням системи відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua. 
В судовому засіданні 20.05.2026 справу розглянуто, на підставі ст. 240 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та долучених судом до матеріалів справи.
Відповідач особисто, так само і представник відповідача в жодне судове засідання у справі № 908/670/26 не з`явилися, про поважність причин неявки суд завчасно жодного разу не повідомили. 
Частиною 5 ст. 242 ГПК України унормовано, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Згідно п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Як вбачається з матеріалів справи, копії ухвал суду від 24.03.2026 та від 15.04.2026 доставлені до електронного кабінету відповідача 24.03.2026 та 16.04.2026, відповідно, про що свідчать наявні в матеріалах справи Довідки Господарського суду Запорізької області про доставку електронного листа.
Отже, суд вважає, що ним вжито достатньо заходів для повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання у справі № 908/670/26. 
Судом також враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі “Пономарьов проти України” від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Про хід розгляду справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України “Єдиний державний реєстр судових рішень” http://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України “Про доступ до судових рішень” № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.
У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Також судом враховано, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа “Скопелліті проти Італії” від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа “Папахелас проти Греції” від 25.03.1999).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі “Смірнова проти України”).
Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі “Красношапка проти України”, від 02.12.2010 “Шульга проти України”, від 21.10.2010 “Білий проти України”).
Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вирішив за можливе розглядати справу по суті в судовому засіданні 20.05.2026 за відсутністю відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає вирішенню спору. 
Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та ґрунтуються на положеннях ст., ст. 56, 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” та ст., ст. 17, 25 Закону України “Про антимонопольний комітет України”. Вимоги позивача мотивовані невиконанням відповідачем рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.09.2024 № 54/94-р/к по справі № 54/2-24-54/13-24 “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу”. Так, Адміністративною колегією Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за розглядом матеріалів справи № 54/2-24-54/13-24 прийнято рішення від 26.09.2024 № 54/94-р/к, яким дії Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “АЛЕКСАНДР” (відповідача у справі) визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, проведених в системі електронних публічних закупівель Prozorro за ідентифікаторами закупівлі: UA-2022-11-29-009152 a, UA-2022-12-05-015628-a, UA-2022-12-15-007437-a, UA-2023-02-13-014638-a, UA-2023-05-26-005213-a. За зазначені порушення на відповідача накладено штраф в загальному розмірі 340 000,00 грн. Строк сплати штрафу, накладеного рішенням від 26.09.2024 № 54/94-р/к, закінчився 18.04.2025 (з урахуванням оскарженням та зупинення строку для сплати штрафу). На дату подання позовної заяви штраф відповідачем не сплачено ані у добровільному поряду, ані в ході примусового виконання наказу в.о. Голови Відділення від 16.02.2026 №54/15-Ю про примусове виконання рішення, який пред`явлено до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції. За невиконання відповідачем вказаного рішення адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, на підставі ч. 5 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, позивачем нарахована та заявлена до стягнення з відповідача пеня в розмірі 340 000,00 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд позов задовольнити повністю, а також покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору. 
Письмового відзиву на позовну заяву у встановлені судом строки відповідач суду не надав. 
Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У зв`язку із не поданням відповідачем відзиву на позовну заяву відповідь на відзив на позовну заяву від позивача не надходила. 
За таких обставин, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.
Розглянувши зібрані у справі письмові докази у їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд 
УСТАНОВИВ

Адміністративною колегією Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (позивач, Відділення) 26.09.2024 по справі № 54/2-24-54/13-24 прийнято рішення № 54/94-р/к “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу”.
Вказаним рішенням Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/94-р/к від 26.09.2024 постановлено, зокрема, що: Товариство з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “АЛЕКСАНДР”(ідентифікаційний код юридичної особи 38920229) (відповідач у справі) вчинило порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, проведених Комунальним підприємством «Київський метрополітен» в системі електронних публічних закупівель Prozorro за ідентифікаторами закупівлі: UA-2022-11-29-009152 a, UA-2022-12-05-015628-a, UA-2022-12-15-007437-a, UA-2023-02-13-014638-a, UA-2023-05-26-005213-a. За зазначені порушення на відповідача накладено штраф в загальному розмірі 340 000,00 грн.
В рішенні зазначено, що штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення; відповідно до статті 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати до Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України документи, що підтверджують сплату штрафу; рішення може бути оскаржене до господарського суду у двомісячний строк з дня його одержання.
Копія рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/94-р/к від 26.09.2024 направлялась відповідачу супровідним листом від 07.10.2024 №54-02/2846е. Рішення отримане представником відповідача 21.10.2024, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №0600969968840.
ТОВ «ТД АЛЕКСАНДР» рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/94-р/к від 26.09.2024 оскаржено у судовому порядку. 
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2025 у справі №904/5480/24 у задоволенні позовних вимог ТОВ «ТД АЛЕКСАНДР» відмовлено у повному обсязі. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.12.2025 рішення господарського суду у справі №904/5480/24 залишено без змін, апеляційну скаргу ТОВ «ТД АЛЕКСАНДР» без задоволення. 
Щодо подальшого оскарження рішення Відділення в Єдиному державному реєстрі судових рішень та в єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі «Електронний суд» інформація відсутня.
Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», строки, передбачені абзацом 1 цієї частини (двомісячний строк для сплати штрафу), зупиняються на час розгляду судом справи про оскарження рішення органу Комітету у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. 
Абзацом другим частини третьої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено зупинення строку для сплати штрафу на час розгляду судом справи про оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а також на час проведення перевірки чи перегляду рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органом Антимонопольного комітету України.
Тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи в суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснюються. 
Аналогічну правову позицію, щодо застосування строків у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.06.2022 у справі №917/530/21, від 11.06.2019 у справі № 910/9272/18, від 22.01.2019 у справі № 915/304/18, від 19.03.2019 у справі № 904/3536/18 та від 27.11.2018 у справі № 910/4081/18. 
Як наведено вище, Рішення отримано відповідачем 21.10.2024, таким чином, граничний строк на добровільну сплату штрафу припадає на 23.12.2024 (оскільки 21.12.2024 та 22.12.2024 є вихідними днями).
У зв`язку з оскарженням, строк для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням Відділення, зупинився 23.12.2024 (день винесення ухвали судом першої інстанції про відкриття провадження у справі № 904/5480/24). Таким чином, з урахуванням обмежень, щодо зупинення строку для сплати штрафу, перебіг строку для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням Відділення, подовжився до 18.04.2025 (наступний день після прийняття рішення у справі № 904/5480/24).
Частиною 8 статті 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” передбачено, що у разі якщо протягом строку, встановленого абзацом першим частини третьої цієї статті, рішення органу Антимонопольного комітету України не виконується, Голова Антимонопольного комітету України, голова територіального відділення Антимонопольного комітету України видає наказ про примусове виконання рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про стягнення штрафу.
Наказ Голови Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України про примусове виконання рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про стягнення штрафу, є виконавчим документом, який пред`являється до органів державної виконавчої служби для примусового виконання в порядку, визначеному законом. (ч. 9 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції”).
Виконуючим обов`язки Голови Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України видано наказ від 16.02.2026 №54/15-Ю про примусове виконання Рішення, який було пред`явлено до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Як зазначив позивач, штраф відповідачем не сплачений, документи, що підтверджують сплату штрафу до позивача не надходили. Зазначені вище обставини стали підставами для звернення позивача з позовом до суду, за яким відкрито провадження у даній справі.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, заслухавши пояснення позивача та проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 3 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” передбачено, що одним з основних завдань Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.
За визначенням пунктів 1, 4, 15 ч. 1 ст. 7 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв`язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також із запитами щодо надання інформації про судові справи, що розглядаються цими судами відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.
Приписами ст. 22 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” визначено, що розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.
Згідно зі статтею 25 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, клопотання, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення несплаченої у добровільному порядку пені.
Зі змістом ч. 1 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” слідує, що рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб. У разі, якщо вручити рішення немає можливості, рішення органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України “Голос України”, газета Кабінету Міністрів України “Урядовий кур`єр”, “Офіційний вісник України”, друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).
Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. 
Згідно з частинами 3, 8 статті 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу. 
Отже, відповідно до вищевказаних норм, позивач має право приймати рішення про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про накладення штрафу. Останній повинен бути сплачений відповідачем у двомісячний строк з дня отримання відповідного рішення, при цьому, протягом п`яти днів з дня сплати штрафу відповідач зобов`язаний надіслати позивачу документи, що підтверджують сплату штрафу, рішення позивача є обов`язковим для виконання.
Відповідно до ч. 7 статті 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку. 
Відповідачем рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/94-р/к від 26.09.2024 було оскаржено в судовому порядку. За результатами судового перегляду рішення № 54/94-р/к від 26.09.2024 визнано законним та обґрунтованим, отже, відповідно до приписів діючого законодавства є обов`язковим до виконання.
На час розгляду даної господарської справи № 908/670/26 рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/94-р/к від 26.09.2024 відповідачем не виконане.
Доказів зворотнього відповідачем до матеріалів справи не надано.
Згідно положень ч. 5 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. 
Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума пені за один день прострочення сплати штрафу складає 5 100,00 грн. (340 000,00 грн. х 1,5 %); за період прострочення сплати штрафу з 19.04.2025 (наступний день після двомісячного строку для сплати штрафу, накладеного Рішенням) по 28.05.2025 (день що передував відкриттю апеляційного провадження) прострочено 40 днів; з 25.12.2025 (наступний день після винесення постанови центральним апеляційним господарським судом) по 12.03.2026 (день по який розрахована пеня) прострочено 78 днів; загальна кількість днів прострочення сплати штрафу становить 118 днів. 
За 118 днів прострочення сплати штрафу сума пені становить: 
5100 х 118 = 601 800 грн. 
Оскільки нарахована сума пені дорівнює 601 800,00 грн, тобто є більшою ніж сума штрафу – 340 000,00 грн, то позивач правомірно заявив до стягнення з відповідача пеню у розмірі 340 000,00 грн., що відповідає вимогам частини 5 статті 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції”.
Відповідно до частин 7 та 9 статті 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку; суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.
Статтею 25 Закону України “Про Антимонопольний комітет” передбачено, що з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 340 000,00 грн пені за прострочення сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції заявлені до стягнення обґрунтовано і підлягають задоволенню судом. 
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності (ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України).
Названий принцип полягає в тому, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі “Руїс Торіха проти Іспанії”). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.
Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.
Відповідач своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, проти позову не заперечив, належними доказами доводи позивача не спростував. 
На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними, законними та такими, що підлягають задоволенню судом повністю. 
Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини. 
Керуючись ст., ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ

1. Позов Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “АЛЕКСАНДР”, м. Запоріжжя про стягнення 340 000,00 грн пені за прострочення сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “АЛЕКСАНДР”, (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 2; ідентифікаційний код юридичної особи 38920229) в дохід загального фонду Державного бюджету України за кодом бюджетної класифікації доходів 21081100 “Адміністративні штрафи та інші санкції”, на рахунок ГУК у Зап.обл/ТГ м.Запоріжжя/21081100, ідентифікаційний код юридичної особи отримувача 37941997, номер рахунку (IBAN) UА558999980313060106000008479, банк отримувача Казначейство України (ЕАП) пеню в сумі 340 000 (триста сорок тисяч) грн 00 коп. 
СТЯГУВАЧ: Південно-східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, (49004, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, буд. 2, ідентифікаційний код юридичної особи 20306037).
БОРЖНИК: Товариство з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “АЛЕКСАНДР”, (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 2; ідентифікаційний код юридичної особи 38920229).
Видати наказ.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “АЛЕКСАНДР”, (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 2; ідентифікаційний код юридичної особи 38920229) на користь Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (49004, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, буд. 2, ідентифікаційний код юридичної особи 20306037, на р/р UА178201720343100001000001441, банк отримувач: ДКСУ м. Київ, МФО 820172) 4 080 (чотири тисячі вісімдесят) грн 00 коп. судового збору. Видати наказ.
Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України “26” травня 2026 року.

Суддя Н.Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.