Справа № 761/19087/26
Провадження № 2/761/11435/2026
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого-судді:  Пономаренко Н.В.,
з участю секретаря:  Яцишина А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів, - 
в с т а н о в и в :
У травні 2026 року до Шевченківського районного суду м. Києва через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів, в якій позивачка просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не перебувала. Між нами існували фактичні сімейні відносини, внаслідок яких народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №393 від 12 червня 2020 року. Батьком дитини у свідоцтві про народження записаний ОСОБА_2 .
У позовній заяві зазначено, що дитина проживає разом зі позивачкою та перебуває повністю на моєму утриманні. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у належному забезпеченні дитини фактично не бере.
Позовна заява мотивована тим, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивачка одна забезпечити не може, тому батько дитини, який є здоровим та працездатним, може сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). 
У зв`язку з зазначеним, позивачка звернулася до суду з цим позовом, який просить задовольнити.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.05.2026 відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного провадження.
В судове засідання позивачка не з`явилась, про місце, дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява позивачки ОСОБА_1 у якій вона просила розглянути цивільну справу за її позовом без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.
В судове засідання відповідач не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. До суду через систему «Електронний суд» надійшла заява відповідача ОСОБА_2 у якій він зазначив, що позовній вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення, окрім того, просить суд розглянути справу без її участі.
Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. 
Перевіряючи обставини справи, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого повторно серії НОМЕР_1 .
Сторонами не заперечувалось, що малолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується Довідками про взяття на облік внутріщньо переміщеної особи №3010-5003789152 від 28.08.2025 та №3010-5003789150.
Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивачка, як на підставу для його задоволення, вказувала, що відповідач відмовляється у добровільному порядку сплачувати аліменти на утримання їх спільної дитини, хоча вказаний обов`язок відповідача, як батька, передбачений ст. 180 СК України.
Водночас, доказів, які б свідчили як про безумовну відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої дитини, так і те, що він є непрацездатною особою, останнім до суду не надано. Окрім того, до матеріалів справи долучено копії довідок форми 5 від про те, зо відповідач є військовослужбовцем військової частин.
Так, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні,чи їх шлюб розірвано.
При цьому, аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Як передбачено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», установлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3209 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: - дітей віком до 6 років - 2817 гривень; - дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень; - працездатних осіб - 3328 гривень. 
Згідно із з положеннями ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками.
Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (стаття 12 Закону).
Згідно із ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.
Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. 
Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, зокрема положення ст. 182 Сімейного кодексу України, визнання позову відповідачем, про що заявлено ним у судовому засіданні, суд вважає можливим прийняти визнання позову та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову - 14.05.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Таким чином, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується відсутність перешкод для виконання відповідачем обов`язку по утриманню власної дитини, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
В порядку, визначеному 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 1331,20 грн. 
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 206, 229, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 179, 180-183 СК України, суд, -
в и р і ш и в :
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів, - задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову - 26.05.2020 і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20грн.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Інформація про сторін :
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса місця проживання як внутрішньо переміщена особа: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса місця проживання як внутрішньо переміщена особа: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено: 23.06.2026.

Суддя: