ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" травня 2026 р. Справа№ 911/1799/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Михальської Ю.Б.
суддів: Мальченко А.О. 
Тищенко А.І. 

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.
за участю представників: згідно з протоколом судового засідання від 05.05.2026,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»
на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 17.04.2025 (повний текст рішення складено 02.03.2026) 
у справі №911/1799/24 (суддя С.О. Саванчук)
за позовом Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробнича компанія «Амбар»
про стягнення пені та штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Київської області від 18.03.2025 у справі №911/1799/24 (повний текст складено 08.12.2025) у задоволенні позову Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробнича компанія «АМБАР» про стягнення пені та штрафу відмовлено повністю.
20.03.2025 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 63 410,33 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 17.04.2025 у справі №911/1799/24 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробнича компанія «Амбар» про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. 
Присуджено до стягнення з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробнича компанія «Амбар» 49 221,83 грн витрат на правничу допомогу.
У задоволенні решти вимог за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробнича компанія «Амбар» про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача судових витрат відповідача на правничу допомогу у справі №911/1799/24 відмовлено.
Приймаючи додаткове рішення, суд на підставі поданих позивачем доказів установив, що за наслідками розгляду справи відповідачу були надані послуги з правничої (правової) допомоги на суму 63 410,33 грн. Водночас, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат на підготовку відзиву на позовну заяву є завищеними та неспівмірними зі складністю справи й обсягом виконаних робіт, а тому підлягає зменшенню. Виходячи з погодинної ставки 2102,00 грн, обґрунтованим є відшкодування витрат за 8 годин роботи адвоката, що становить 16 816,00 грн замість заявлених 29 428,00 грн.
Також не підлягають відшкодуванню за рахунок позивача витрати у розмірі 1 576,50 грн (підготовка та подання до Господарського суду Київської області клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів щодо врегулювання спору за участю судді), оскільки така процедура можлива лише за наявності взаємного волевиявлення сторін спору, що передбачає подання відповідного клопотання та згоду кожної зі сторін на її проведення. Однак, згоди позивача в даному випадку не було.
Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 04.03.2026 через підсистему «Електронний суд» Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Київської області від 17.04.2025 у справі №911/1799/24 та ухвалити нове рішення про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 5 000 грн.
Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що вказане додаткове рішення підлягає скасуванню, оскільки сума витрат на правничу допомогу є завищеною, а сама справа є не складною та не потребує додаткового часу для її вивчення.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2026 апеляційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 17.04.2025 у справі №911/1799/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.
Судом установлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1799/24; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду Київської області.
01.04.2026 матеріали справи №911/1799/24 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 17.04.2025 у справі №911/1799/24, призначено до розгляду на апеляційну скаргу на 05.05.2026.
08.04.2026 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» надійшла заява про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 заяву представника Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про участь його у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.
13.04.2026 представник відповідача через підсистему «Електронний суд» подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу з проханням залишити її без задоволення. Також відповідач просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, які понесені в суді апеляційної інстанції, в розмірі 2 542,58 грн.
У відзиві відповідач наголосив на тому, що не погоджується з твердженнями скаржника, вважає їх безпідставними та такими, що не відповідають нормам законодавства.
ДП «СХІДГЗК» усупереч пункту 5 частини 2 статті 258 Господарського процесуального кодексу України не зазначило в апеляційній скарзі, у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо. Позивач не виконав обов`язок доведення неспівмірності витрат, хоча заявляє прохання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Також представник відповідача зазначив, що ТОВ «ТВК «АМБАР» понесло витрати на підготовку цього відзиву на апеляційну скаргу, а тому необхідним є стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, які понесені в суді апеляційної інстанції, у розмірі 2 542,58 грн. Відзив підготував адвокат Наконечний В.Л., витративши 1 год. Вказане підтверджують документи, які додаються до відзиву.
У судове засідання, призначене на 05.05.2026, з`явився представник позивача.
Представник позивача підтримував доводи апеляційної скарги, просив оскаржене додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким заяву відповідача про розподіл витрат на правничу допомогу задовольнити на суму до 5 000,00 грн.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві на апеляційну скаргу просив суд здійснювати її розгляд за його відсутності. 
У судовому засіданні 05.05.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.
У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті додаткового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене додаткове рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із таких підстав.
Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (частина 5 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Зміст цієї норми може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах. Подання стороною доказів, що містять у собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є таким, що відповідає положенням частин другої та третьої статті 126 та частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких сторони мають подати суду докази в підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру.
Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.
Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас, колегія суддів наголошує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19.
Судом установлено, що відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат складає: 1) витрати, які він поніс в суді першої інстанції - 29 428,00 грн (14 год. з розрахунку 2102,00 грн за надання послуг адвокатом): підготовка відзиву на позовну заяву та доданих документів і подання їх до суду; 2) витрати, які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції - 21 020,00 грн (10 год. з розрахунку 2 102,00 грн за годину надання послуг адвокатом): підготовка до розгляду справи у судових засіданнях, участь у судових засіданнях суду першої інстанції, час очікування судового засідання, підготовка процесуальних документів; 3) остаточний розмір витрат на професійну правничу допомогу буде визначено на підставі акта про надання послуг, який буде складено за результатами надання правничої допомоги у суді першої інстанції.
Після ухвалення судом першої інстанції 18.03.2026 основного судового рішення відповідач 20.03.2025, тобто у строк, встановлений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, подав до суду заяву про розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 63 410,33 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції в сумі 63 410,33 грн позивачем надано у матеріали справи копії Договору про надання правничої допомоги №04/12-23 від 12.12.2023, рахунку на оплату №19/03-2025-1Р до договору про надання правничої допомоги №04/12-23 від 12.12.2023, акту про надання послуг №19/03-2025-1А до договору про надання правничої допомоги №04/12-23 від 12.12.2023, платіжної інструкції №14230 від 20.03.2025, квитанції №2976012 про доставку документів та заяви про ухвалення додаткового рішення позивачу.
Так, 12 грудня 2023 року між Адвокатським об`єднанням «ДЖІ ЕН ЕС КОНСАЛТИНГ» як виконавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробнича компанія «АМБАР» як клієнтом укладено Договір №04/12-23 про надання правничої допомоги (далі, Договір).
Відповідно до пункту 1.1. Договору виконавець бере на себе зобов`язання забезпечити надання правничої допомоги клієнту.
Вартість послуг, що надаються, розраховуються:
1) у фіксованому розмірі (коли можна точно визначити обсяг надання послуг, а також в інших випадках, коли сума попередньої оплати узгоджена сторонами в будь-якій формі);
2) враховуючи погодинні ставки: 1. Адвокат - 2000,00 грн, 2. Фахівець в галузі права (крім осіб, зазначених в рядку 3 цієї таблиці) - 1500,00 грн, 3. Помічник адвоката, помічник юриста - 1000,00 грн.
Кожна неповна година надання послуг оплачується клієнтом у розмірі вартості однієї повної години надання послуг, за умови, якщо послуги надавалися не менше 30 (тридцяти) хвилин протягом такої години.
Розміри індивідуальних погодинних ставок можуть переглядатися раз на рік з урахуванням індексу інфляції.
Зміни ставок відповідно до офіційного індексу інфляції за рік (із заокругленням у разі необхідності) вважається такими, що узгоджуються автоматично, якщо ціни погоджені клієнтом шляхом сплати рахунку на оплату, або підписанням акту з урахуванням нових цін.
За запитом клієнта зміни в індивідуальних погодинних ставках можуть бути зафіксовані шляхом укладання додаткової угоди до договору. У разі непогодження нових цін між сторонами, вважається, що діють ціни, які були погоджені сторонами раніше (пункт 4.3 договору).
Після завершення надання правничої допомоги або її частини виконавець складає акт та надає його клієнту. В акті зазначаються послуги, які фактично надані виконавцем, розмір фактично витраченого часу (у випадку погодинних ставок), гонорару виконавця, а також розмір фактичних витрат.
Після отримання акту виконавця про надання правничої допомоги клієнт зобов`язаний його погодити. Протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання акту клієнт має право висловити свої зауваження до змісту акту, про що повідомити виконавця в письмовій формі чи засобами електронного зв`язку. Якщо протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання клієнтом акту від останнього не надійдуть зауваження до його змісту, то такий акт вважається погодженим клієнтом (пункт 4.4. Договору).
Клієнт зобов`язаний оплатити виконавцю гонорар протягом 5 (п?яти) робочих днів з моменту погодження акту або з моменту коли такий акт вважається погодженим (якщо послуги раніше не були оплачені, або інше не визначено в рахунку на оплату або акті). Оплата здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця (пункт 4.5. Договору).
Відповідно до акту про надання послуг №19/03-2025-1А від 19.03.2025 Адвокатське об`єднання «ДЖІ ЕН ЕС КОНСАЛТИНГ» надало Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробнича компанія «АМБАР» послуги всього на суму 63 410,33 грн (кількість годин у загальному розмірі 28 год. 55 хв., ціна за одну годину у 2024 році - 2 102,00 грн, ціна за одну годину у 2025 році - 2 354,24 грн).
Теж саме відображено і в рахунку на оплату №19/03-2025-1Р від 19.03.2025.
Відповідно до платіжної інструкції №14230 від 20.03.2025 відповідач перерахував на рахунок Адвокатського об`єднання «ДЖІ ЕН ЕС КОНСАЛТИНГ» 63 410,33 грн як оплату за надані послуги за рахунком №19/03-2025-1Р від 19.03.2025.
Судом також враховано, що представником відповідача у справі №911/1799/24 був адвокат Наконечний В.Л., повноваження якого підтверджуються ордером на надання правничої допомоги від 26.09.2024 серії АА №1488921.
Переліченими документами підтверджується факт понесення відповідачем витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в загальній сумі 63 410,33 грн.
Водночас, колегія суддів, враховуючи правову позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, зазначає, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Як уже наголошувалось, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на послуги адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Так, до Господарського суду Київської області від позивача надійшов відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якого заявлено про зменшення витрат відповідача на правничу допомогу до 1000,00 грн.
За результатом оцінки доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, що надані відповідачем, їх обсягу, змісту та співмірності зі складністю справи, з урахуванням заперечень позивача, місцевий господарський суд, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що заява відповідача про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Так, з акту про надання послуг №19/03-2025-1А від 19.03.2025 вбачається, що значну частину заявленого часу наданої правничої допомоги (14 годин) віднесено до підготовки відзиву на позовну заяву (з урахуванням збору доказів). 
Водночас, дана справа не є складною з правової точки зору, не вимагала аналізу значного обсягу нормативного матеріалу чи усталеної судової практики, не містила складних фактичних обставин або необхідності збирання додаткових доказів. З огляду на характер спору та обсяг матеріалів справи, підготовка відзиву на позовну заяву об`єктивно могла зайняти в адвоката один робочий день, тобто 8 годин, замість заявлених 14 годин. 
Таким чином, заявлені витрати у цій частині є завищеними та неспівмірними зі складністю справи й обсягом виконаних робіт, а тому підлягають зменшенню. 
Виходячи з погодинної ставки 2 102,00 грн, обґрунтованим є відшкодування витрат за 8 годин роботи адвоката, що становить 16 816,00 грн замість заявлених 29 428,00 грн.
Також за актом про надання послуг №19/03-2025-1А від 19.03.2025 до витрат віднесено підготовку та подання до Господарського суду Київської області клопотання про приєднаня до матеріалів справи доказів щодо врегулювання спору за участю судді, разом з листом до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» за вих.№25-3/10-2024 від 25.10.2024 (тривалість 45 хв., вартість 1 576,50 грн).
Разом із тим, відповідно до статті 186 Господарського процесуального кодексу України врегулювання спору за участю судді здійснюється за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. 
Зі змісту зазначеної норми вбачається, що така процедура можлива лише за наявності взаємного волевиявлення сторін спору, що передбачає подання відповідного клопотання та згоду кожної зі сторін на її проведення. За відсутності згоди однієї зі сторін врегулювання спору за участю судді не проводиться.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач не підтримав ініціативу щодо врегулювання спору за участю судді, відповідного спільного клопотання сторонами подано не було, а отже спірне листування не мало процесуальних наслідків і такі витрати не підлягають віднесенню до судових витрат у справі. З огляду на це суд вважає, що витрати, пов`язані з підготовкою зазначеного клопотання та супровідного листа, не можуть бути покладені на позивача, оскільки такі дії не призвели до реалізації процедури врегулювання спору та не були об`єктивно необхідними для розгляду цієї справи. Отже, витрати у розмірі 1 576,50 грн не підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.
Інші витрати на правничу допомогу є реальними та співмірними зі складністю справи, надання цієї правничої допомоги підтверджується матеріалами справи.
Колегія суддів дійшла висновку про те, що загальний час, витрачений представником відповідача на представництво інтересів відповідача у судових засіданнях, клопотань про приєднання до матеріалів справи документів (20.11.2024 та 18.02.2025), є співмірним зі складністю справи та фактичним обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).
З огляду на наведене, суд погоджується з висновками суду першої інстанції про зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката до 49 221,83 грн.
В апеляційній скарзі позивач наводить лише загальні норми та судову практику, без прив`язки до того, чому саме присуджені до стягнення з позивача витрати відповідача в даній справі на професійну правничу допомогу є завищеними.
Позивач не надає доказів на підтвердження неспівмірності заявлених до стягнення відповідачем витрат на правничу допомогу в сумі 49 221,83 грн обсягу фактично наданих послуг.
Отже, доводи скаржника про те, що сума витрат на правничу допомогу є завищеною, ґрунтуються виключно на його припущеннях, у той час, як саме на сторону, що заявляє клопотання про зменшення відповідних витрат, покладено обов`язок доведення їх неспівмірності.
При цьому, самі лише посилання на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання відповідача про розподіл судових витрат.
Дослідивши подані відповідачем докази понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 49 221,83 грн є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
З огляду на викладене, зважаючи на відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом про те, що заявлені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, підлягають відшкодуванню позивачем у розмірі 49 221,83 грн.
Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Доводи апеляційної скарги позивача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про часткове задоволення заяви та не можуть бути підставою для зміни чи скасування додаткового рішення місцевого господарського суду. 
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає додаткове рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. 
Щодо заявленого відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу клопотання про покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу, які понесені ним в суді апеляційної інстанції, в розмірі 2 542,58 грн (витрати на підготовку відзиву на апеляційну скаргу), то колегія суддів зазначає таке.
Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 30.01.2024 у справі №925/790/17 (925/580/20), оскарження додаткового судового рішення не є окремим судовим розглядом спору по суті, а прямо залежить від розгляду основної справи, тому вирішення питання щодо стягнення судових витрат за наслідками перегляду додаткового рішення («розподіл витрат на правничу допомогу за участь у розгляді питання про розподіл витрат на правничу допомогу»), яким вже вирішено питання розподілу судових витрат, є необґрунтованим та не відповідає змісту процесуального законодавства щодо розподілу судових витрат.
Із урахуванням зазначеного, апеляційний суд вважає відсутніми підстави для відшкодування позивачем відповідачу витрат, пов`язаних з розглядом апеляційної скарги позивача на додаткове рішення суду в даній справі в сумі 2 542,58 грн, яким вирішувалося питання про розподіл судових витрат між сторонами.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 17.04.2025 у справі №911/1799/24 залишити без задоволення.
Додаткове рішення Господарського суду Київської області від 17.04.2025 у справі №911/1799/24 залишити без змін.
Матеріали справи №911/1799/24 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 11.05.2026.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська 

Судді А.О. Мальченко

А.І. Тищенко