Справа № 450/1170/26 
Провадження № 2-а/450/24/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
04 травня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Мельничук І. І.
при секретарі Дикій О. Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Федчишин Андрій Євгенович, до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-
встановив:
в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Федчишин Андрій Євгенович, до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, в якому просить суд постанову відповідача серії ЕНА № 6746716 від «01» березня 2026 р. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП України, - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , - закрити.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01.03.2026 року інспектором поліції ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області відносно нього винесено постанову серії ЕНА № 6746716 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, яку позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування позову зазначає, що факт керування ним транспортним засобом належними та допустимими доказами не підтверджений, оскільки у постанові лише формально зазначено про керування транспортним засобом, однак відсутні відеофіксація, показання свідків чи інші докази, які б підтверджували рух транспортного засобу, а сам факт перебування особи за кермом не є беззаперечним доказом керування. Крім того, позивач вказує, що при винесенні оскаржуваної постанови інспектором поліції порушено вимоги ст. 280 КУпАП, оскільки не було всебічно, повно та об`єктивно з`ясовано усіх обставин справи, зокрема наявність події та складу адміністративного правопорушення. Також зазначає про порушення його права на захист, передбаченого ст. 268 КУпАП, оскільки йому не було надано реальної можливості надати пояснення та заперечення, які, на його думку, належним чином не враховано. Окрім цього, позивач стверджує, що постанова ґрунтується виключно на суб`єктивних висновках працівника поліції, а у матеріалах справи відсутні належні докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП. Також зазначає, що звертався зі скаргою на вказану постанову до начальника УПП у Львівській області ДПП НПУ, однак відповіді на неї станом на день подання позову не отримав. У зв`язку із наведеним просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 6746716 від 01.03.2026 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.04.2026 року постановлено у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Федчишин Андрій Євгенович, до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, замінити первісного відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на належного – Головне управління Національної поліції у Львівській області.
30.04.2026 року на адресу суду уповноваженим представником подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній не погоджується з позовними вимогами та вважає їх необґрунтованими і безпідставними, виходячи з такого. Зазначає, що постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 6746716 від 01.03.2026 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та ч. 2 ст. 126 КУпАП у зв`язку з тим, що 01.03.2026 року в с. Сокільники, на а/д «Львів–Пустомити–Меденичі», 9 км + 500 м, Львівського району Львівської області він, керуючи транспортним засобом марки «RENAULT KANGOO» д.н.з. НОМЕР_1 , був не пристебнутий ременем безпеки, а також керував транспортним засобом, не маючи права керування відповідної категорії. У відзиві зазначається, що факт порушення вимог п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху України підтверджується поясненнями інспектора СРПП ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції Лейцусь О. В., який повідомив, що під час патрулювання виявив початок руху транспортного засобу під керуванням позивача без використання ременя безпеки. Надалі було встановлено, що позивач керував транспортним засобом, не маючи права керування відповідної категорії, чим порушив п 2.1 «а» ПДР України. Відповідач зазначає, що дії позивача правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 121 КУпАП та ч. 2 ст. 126 КУпАП, а адміністративне стягнення накладено з дотриманням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП. Також у відзиві вказано, що доводи позивача про відсутність належних доказів є безпідставними, оскільки встановлення факту правопорушення ґрунтується на безпосередніх спостереженнях уповноваженого поліцейського, що відповідає вимогам законодавства про адміністративні правопорушення, а також наданих поясненнях інспектора. Крім того, зазначається, що позивач відмовився від отримання копії постанови на місці події, у зв`язку з чим вона була зареєстрована в системі електронного документообігу та направлена за адресою його проживання, що відповідає вимогам Інструкції МВС України № 1395 від 07.11.2015. Окремо відповідач посилається на те, що станом на 01.03.2026 року посвідчення водія позивача перебувало у статусі «вилучений», оскільки останній був позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік за рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області, що додатково підтверджує відсутність у нього права керування. У зв`язку з наведеним відповідач вважає, що підстав для скасування оскаржуваної постанови не вбачається, а позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, у зв`язку з чим просить у задоволенні позову відмовити повністю.
В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, однак представник позивача подав заяву про розгляд справи у їхній відсутності та просив вимоги задоволити.
Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов суду не надав.
На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
На підставі ч. 1, п. 1 ч. 3, ч. 5 ст. 205 КАС України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності учасників справи та їх представників.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.
Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.
Правовідносини між сторонами по справі є адміністративно-правовими та урегульовані положеннями КАС України та КУпАП України.
Відповідно до постанови ЕНА №6746716 від 01.03.2026 року, складеною інспектором Відділу поліції № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Лейцузь Орестом Володимировичем, Прус Н. В., 01.03.2026 року о 14:20:00 год., в селі Сокільники, дорога «Львів-Меденичі» 9 км + 500 м, керував транспортним засобом не будучи пристебнутим паском пасивної безпеки, чим порушив п. п. 2.3(в), а також не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.2.1 а. ПДР - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР України).
Диспозицією ч.2 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Відповідно до п.2.1а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Отже, наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Разом з цим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини позивача, в розумінні ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано.
Позивач стверджує, що він не керував транспортним засобом, не здійснював рух на такому, не порушував п 2.1 «а» ПДР.
Однак твердження позивача про те, що він своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, вимог Правил дорожнього руху України не порушував, відповідачем належним чином не спростовані, незважаючи на долучені письмові пояснення інспектора ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції Лейцузь О. В., а також інформаційний витяг щодо посвідчення водія, які суд оцінює критично, оскільки письмові пояснення зазначеного інспектора, надані 29.04.2026 року, після винесення вищезазначеної постанови (01.03.2026 року), особою, яка безпосередньо брала участь у фіксації та оформленні правопорушення, що ставиться у провину Прус Н. В., тобто є заінтересованою у результаті розгляду справи. За таких обставин вказані пояснення не можуть розглядатися як об`єктивне та неупереджене джерело доказів та самостійно підтверджувати факт керування позивачем транспортним засобом без посвідчення водія на право керування таким відповідної категорії, тобто правомірність винесення оскаржуваної постанови.
Крім того, наданий відповідачем інформаційний витяг щодо статусу посвідчення водія позивача не містить необхідних реквізитів, передбачених вимогами до офіційних документів, зокрема відомостей про особу, відповідальну за його формування, посаду, підставу та порядок формування такого документа, а також належного засвідчення у встановленому законом порядку. Вказаний витяг фактично не оформлений як належна довідка уповноваженого органу та не містить підпису відповідальної посадової особи, за таких обставин зазначений інформаційний документ не може бути прийнятий судом до уваги як належний та допустимий доказ у розумінні КАС України, оскільки його зміст не підтверджений належним процесуальним оформленням та не дозволяє встановити ані джерело його походження, ані відповідальну особу за його формування.
Таким чином, наведені доводи відповідача щодо наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, є недоведеними, ґрунтуються на припущеннях та не підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами, а відтак не можуть бути покладені в основу висновку про правомірність оскаржуваної постанови.
Більше того, зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних у такій.
Жодного іншого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, відповідачем по справі не надано.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до п. п. 1, 3 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що оскільки сторона відповідача належних доказів на спростування заявлених ОСОБА_1 позовних вимог суду не надала, доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення в суді не спростувала, доказів на підтвердження порушення позивачем ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення не надала, а тому постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6746716 від 01.03.2026 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП є необґрунтованою та така підлягає скасуванню, а провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КупАП - закриттю.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 665,60 грн.
Отже, відповідно до положень ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 665,60 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 73-74, 139, 245, 251, 280 КАС України, суд, -
у х в а л и в:
позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Федчишин Андрій Євгенович, - задоволити.
Скасувати постанову серії ЕНА № 6746716 від 01.03.2026 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складену інспектором Відділу поліції № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Лейцузь Орестом Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять гривень) гривень 60 коп.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .
Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, 79007, м. Львів, пл. Г. Григоренка, 3, ЄДРПОУ: 40108833.

Суддя І. І. Мельничук