Справа № 487/1282/26 
Провадження № 2/487/1676/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2026 м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючої судді Скоринчук К.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», через підсистему «Електронний суд» звернулося у Заводський районний суд міста Миколаєва з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 2494482 від 07.06.2020 у загальному розмірі 39 990,30 грн, а також судових витрат. 
В обґрунтування позову представник позивача – адвокат Усенко М.І. зазначив, що 07.06.2020 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та  ОСОБА_1 було укладено Договір № 2494482 про надання споживчого кредиту відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 13 700,00 грн на умовах визначених кредитним договором, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
У позові зазначив, що Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору.
Однак, Відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору.
Вказав, що 26.02.2021 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова Компанія «КредитКапітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021. Згідно з названим договором позивач набув статусу Нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», в том числі і до  ОСОБА_1 за кредитним договором № 2494482 від 07.06.2020.
Позивач зазначив, що станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 39 990,30 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 13 700,00 грн; заборгованість за процентами – 26 290,30 грн. 
Посилаючись на вказані обставини і те, що термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, позивач змушений був звернутися в суд з цим позовом.
Ухвалою суду від 25.02.2026 провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Заводськогорайонного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов.
Копію ухвали надіслано сторонам.
Відповідач скористалася своїм правом на подання відзиву, у якому з позовом не погодилася. Вважала, що позивачем не доведено факту отримання нею кредитних коштів. Просила суд застосувати строки позовної давності та вважала нараховані проценти, штрафи і пеню завищеними та такими, що не відповідають принципам розумності та справедливості.
Представник позивача надав суду додаткові пояснення, у яких вважав аргументи відповідача у відзиві на позовну заяву безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності останньою за невиконання умов кредитного договору. Підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.
У запереченнях на пояснення позивача відповідач не погодилася з доводами представника позивача. Вказувала, що позивач не надав належного та обґрунтованого розрахунку заборгованості. Вважала суму, заявлену до стягнення, завищеною, а нараховані проценти, штрафи та інші платежі - неспівмірними. Мала думку, що позивачем порушено строки позовної давності для пред`явлення позову до неї.
Приймаючи до уваги те, що відповідач у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, суд, згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 07.06.2020 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і відповідач ОСОБА_2 уклали Договір № 2494482 про надання споживчого кредиту в електронному виді із підписанням його відповідачем одноразовим ідентифікатором «С834698» (а.с. 22-25).
У пунктах 1.3.-1.4 Договору сторони узгодили, що відповідачу надається кредит у загальному розмірі 13 700,00 грн, строком на 11 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.
Домовилися, що процентна ставка фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання відповідачем умов Договору та становить: 1) Знижена процентна ставка 1,81% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо в цей строк відповідач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; 2) Стандартна процента ставка 1,90% в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо відповідач не виконав умови зазначені в пп.1.5.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки; та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 цього Договору та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 част. 1 статті 1048 Цивільного кодексу України (п. 1.5., п.п.1.5.1.-1.5.2. Договору).
У Договорі узгодили, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за зниженою ставкою 660,63% річних; за стандартною ставкою 695,40% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору: за зниженою ставкою 16 420,14 грн; за стандартною ставкою 16 563,30 грн.
У пункті 2.1. Договору домовилися, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.
Названим договором сторони також узгодили між собою й інші умови, зокрема, щодо порядку та умов надання кредиту, порядку обчислення (нарахування) процентів, умов щодо пролонгації договору, взаємних прав та обов`язків, порядку повернення кредиту тощо.
Як вже зазначалося судом, вказаний договір був укладений сторонами в електронній формі. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію".
Зокрема, в ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно з ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. З Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Таким ідентифікатором є повідомлення з кодом “С834698” на номер телефону відповідача НОМЕР_2 , який зазначений як у кредитному договорі, так і у довідці про ідентифікацію.
Під час ухвалення рішення суд звернув увагу на те, що відповідач, заперечуючи факт укладання кредитного договору № 2494482 від 07.06.2020 та факт отримання нею кредитних коштів, зазначала у своїх відзивах на позовну заяву, запереченнях на пояснення позивача (а.с. 56, 75, 81) номер телефону як власний контактний НОМЕР_2 , який також вказаний у розділі 10 «Реквізити та підписи сторін» кредитного договору № 2494482 від 07.06.2020, графі «споживач».
А отже, на переконання суду, відповідач прийняла пропозицію позивача на укладення кредитного договору та погодилася з умовами, які викладені у ньому. 
Факт виконання позикодавцем обов`язку з надання кредитних коштів підтверджений Довідкою ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 16.12.2025 за вих. № 6514-ВП про успішне перерахування 07.06.2020 коштів на суму 13 700,00 грн, маска картки НОМЕР_3 , номер транзакції в системі WayForPay – creditplus - 8126901, код авторизації 280457, а також відомостями, наданими АТ КБ «ПРИВАТБАНК», згідно з якими на ім`я ОСОБА_3 банком було емітовано картку № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) та 07.06.2020 зараховано кошти в сумі 13 700,00 грн (а.с.26, 93).
Суд також приймає до уваги, що факт укладання Договору про споживчий кредит № 2494482 від 07.06.2020 ОСОБА_1 не оспорено. Протягом 14 календарних днів з дня укладання договору відповідач, як позичальник, не відмовилася від кредитного договору. Вказане у сукупності спростовує факт неотримання відповідачем кредитних коштів.
Матеріали справи не містять даних, щодо незаконного зняття коштів з використанням картки відповідача та незаконну видачу вказаних карток на ім`я ОСОБА_1 третім особам.
Крім того, в ході судового розгляду, за клопотанням відповідача було витребувано від позивача, зокрема, оригінал електронного договору № 2494482 від 07.06.2020, який був надісланий останнім на адресу суду на CD-диску разом з іншою запитуваною інформацією. Перевіряючи достовірність, цілісність й незмінюваність електронного кредитного договору, суд встановив, що технічна можливість його одностороннього редагування відсутня. За такого, наявна у матеріалах справи паперова копія електронного кредитного договору приймається судом та не викликає сумнівів щодо її відповідності оригіналу. 
Слід також зазначити, що будучи користувачем підсистеми «Електронний суд», відповідач ОСОБА_1 заперечень, на надані позивачем на підставі ухвали суду про витребування доказів у справі документи та відомості, не надала.
Окрім іншого, судовим розглядом було встановлено, що 26.02.2021 між первісним кредитором, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № ККАУ-26022021.
На виконання умов названого договору факторингу сторони підписали Реєстр прав вимоги за яким від первісного кредитора до ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
Відповідно до умов договору факторингу до ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до боржників за фінансовими зобов`язаннями, у тому числі до відповідача ОСОБА_1 за договором № 2494482.
Відповідно до ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного пронесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № ККАУ-26022021 від 26.02.2021 ОСОБА_1  є боржником за кредитним Договором № 2494482 від 07.06.2020. 
Таким чином, до позивача перейшло право вимоги за названим кредитним договором до відповідача.
Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Як вже було встановлено судом, факт виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за договором підтверджений наявними у матеріалах справи відомостями АТ КБ «ПРИВАТБАНК», отриманими судом 22.04.2026, а також довідкою ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 16.12.2025. 
Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Враховуючи викладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 13 700,00 грн знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами.
Щодо нарахованих позивачем відсотків, суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. 
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. 
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Крім того, слід зазначити, що у кредитному договорі № 2494482 про надання споживчого кредиту від 07.06.2020 сторони передбачили умови щодо можливості пролонгації строку кредиту, згідно з якими у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно), відповідач (споживач) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п.4.3 Договору.
Так, відповідно до п. 4.3. Договору, пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Споживачем. 
Товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) Споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення Споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені Споживачем Товариству в Особистому кабінеті/зазначені в Договорі (п. 4.4. Договору).
У випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) Споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення Споживачем дій, зазначених в п.4.3 Договору, та нова дата повернення кредиту відображається в Особистому кабінеті. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою. 
З доданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості (картки обліку Договору) слідує, що відповідачем жодного платежу як на погашення заборгованості, так і на суми нарахованих процентів, як то передбачено п. 4.3. Договору, здійснено не було, а тому відсутні підстави вважати, що строк кредиту був продовжений відповідно до умов договору.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що за вказаним договором про споживчий кредит, проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 11 днів, тобто строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки.
Ураховуючи зазначене, розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за договором складає 2 863,30 грн (13 700,00*1,90%*11).
Що стосується заперечень відповідача стосовно неправомірно нарахованих штрафів та пені, суд зазначає, що такі твердження відповідача не знайшли свого підтвердження в ходів вивчення справи. такі твердження відповідача не знайшли свого підтвердження в ходів вивчення справи. Як слідує з наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, штрафи та пені позивачем нараховані не були та до стягнення з відповідача не пред`являлися.
Щодо заявленого клопотання відповідача про застосування позовної давності до кожного заявленого періодичного зобов`язання, суд зазначає таке.
За правилом статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно з статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Статтею 259 ЦК передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України).
Згідно з умовами договору № 2494482 від 07.03.2020 строк кредиту, визначений сторонами, становить 11 днів, пролонгації строку кредиту не було, а отже 18.06.2020 сплив строк виконання зобов`язань за договором. 
Оскільки умовами кредитного договору не були передбачені умови щодо збільшення або продовження позовної давності, до даних правовідносин має застосуватися загальний строк позовної давності, передбачений законодавством тривалістю у 3 роки, тобто у даному випадку до 18.06.2023.
Однак, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Зазначений карантин введеного з 12.03.2020 Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), який тривав до 30 червня 2023 року.
Разом з тим, згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-ІХ відновлено перебіг строків позовної давності за статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України з 04 вересня 2025 року. 
З аналізу вказаних обставин слідує, що з 18.06.2020 (виникнення права пред`явлення вимоги) до 04.09.2025 (поновлення перебігу строків позовної давності) перебіг строків позовної давності для пред`явлення вимог за договором № 2494482 від 07.06.2020 був фактично зупинений та, з урахуванням вищевикладеного, фактично продовжений до 04.09.2028.
За такого, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про застосування позовної давності до пред`явлених вимог позивача про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, укладеним 07.06.2020. 
Згідно з ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Як встановлено при розгляді справи, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, не здійснила платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушила взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 16 563,30 грн, з яких: 13 700,00 грн – тіло кредиту; 2 863,30 грн – проценти за користування кредитом.
Аналізуючи викладені обставини, з урахуванням вимог чинного законодавства, суд доходить висновку, що позов належить задовольнити частково.
Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України, та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 102,72 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
За положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. ч. 1-3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу позивач надав суду: договір про надання правової (правничої ) допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладений між ТОВ "ФК «Кредит-Капітал" та адвокатським об`єднанням «Апологет»; Акт № 72 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 13.02.2026, згідно з яким сума наданих позивачу послуг відповідно до договору про надання правничої допомоги склала 8 000,00 грн; детальний опис наданих послуг до Акту № 72 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, складений 13.02.2026; Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи Адвокатського об`єднання «Апологет»; ордер на надання правничої допомоги від 02.07.2025 серії ВС № 1381377.
Квитанцію на підтвердження оплати послуг адвоката суду не надано проте, з цього приводу суд вважає за необхідне врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Беручи до уваги те, що позовні вимоги задоволені судом частково (на 41,42%), з урахуванням вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на правничу допомогу у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог, що становить 3 313,60 грн.
Керуючись статтями 7, 8, 12, 13, 141, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Частково задовольнити позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за договором № 2494482 про надання споживчого кредиту від 07.06.2020 у загальному розмірі 16 563,30 грн, з яких: 13 700,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 2 863,30 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» витрати зі сплати судового збору у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог в розмірі 1 102,72 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 313,60 грн.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін по справі:
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ: 35234236, МФО: 300614, рахунок № НОМЕР_6 в АТ “Креді Агріколь Банк”, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28;
Відповідач:  ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: К.М. Скоринчук