ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"26" червня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/1432/26	

Господарський суд Одеської області у складі судді Найфлейш В.Д., розглянувши матеріали справи №916/1432/26
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Простір!» (65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 9Б, кв. 101, ЄДРПОУ 40150551)
до відповідача:  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення 88847,62грн.

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Простір!» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення.
Ухвалою суду від 17.04.2026р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1432/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
У зв`язку з відсутністю інформації в Єдиному державному демографічному реєстрі судом було зобов`язано Державну міграційну службу України (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 9, ЄДРПОУ 37508470) надати до суду інформацію стосовно місця реєстрації наступної фізичної особи: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
22.04.2026р. від Державної міграційної служби України надійшла інформація, згідно якої відомостей щодо місця проживання ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 не встановлено.
З метою належного повідомлення Відповідача про відкриття провадження і розгляд справи №916/1432/26 на сайті Судової влади України оприлюднено публікацію про прийняття ухвали від 17.04.2026 відносно ОСОБА_1 .
05.05.2026р. від представника Відповідача Карагяура Віктора Івановича надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.
01.06.2026р. від представника Відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі.
Згідно з ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив:
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ ПРОСТІР!» (далі – Позивач; Виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Алмасовим Зіяфатом (далі – Відповідач, Замовник) 01.04.2025р. укладено Договір на надання інформаційно-консультативних послуг (далі - Договір), предметом якого згідно п.1.1. є інформаційне обслуговування Замовника, пов`язане з консультацією по об`єкту нерухомості, що представляє з собою нежитлове приміщення 1 (першого) поверху ресторану (кофейні), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ТОВ «Укроргенергобуд», яке передбачає надання Замовнику інформаційно-консультативних послуг в обумовлених в Договорі обсягах і термінах, за вказану в Договорі грошову винагороду.
У п.2.1. зазначено, що Договір вступає в дію з моменту його підписання Сторонами і продовжує діяти до 17.06.2025р.
Договірна ціна обслуговування незалежно від обсягу наданих послуг становить 70 380 грн. (п.2.2. Договору).
Пунктом 3.2. Договору встановлено, що Замовник зобов`язаний здійснити оплату за обслуговування в розмірі та строки, обумовлені цим Договором.
Згідно п.4.2. Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства.
09.04.2025р. між сторонами укладено Акт виконаних робіт (наданих послуг), що є Додатком до Договору на надання інформаційно-консультативних послуг від 01.04.2025р., згідно п.1 якого Виконавцем надані, а Замовником прийняті послуги у відповідності до Договору про надання інформаційно-консультативних послуг (Договір).
Сторони дійшли згоди про те, що за надані Виконавцем та прийняті Замовником послуги, Замовник зобов`язаний сплатити Виконавцю грошові кошти у розмірі 70 380 грн.
Термін сплати – до 17.06.2025р.
Згідно п.2 Акту виконаних робіт (наданих послуг) Сторони підтвердили, що послуги надані своєчасно та якісно у відповідності з умовами Договору.
Таким чином, Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі.
Натомість, в порушення умов Договору, Відповідачем у встановлений Актом виконаних робіт (наданих послуг) термін оплата за надані послуги здійснена не була.
До відповіді на звернення з адвокатським запитом вих. 09/03 від 09.03.2026р. ТОВ «Укроргенергобуд» долучено Договір оренди нежитлового приміщення №98-У/25 від 09.04.2025р., згідно п.1.1. якого ТОВ «Укроргенергобуд» (Орендодавець) надав, а ФОП Алмасов Зіяфат (Орендар) прийняв на умовах оренди в строкове платне користування майно, вказане у п.1.2. цього Договору, а саме: нежитлове приміщення 1 (першого) поверху ресторану (кофейні), загальною площею 745 кв.м. в будівлі, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Сонячна, 5 та зобов`язався сплачувати орендну плату в розмірі та строки, зазначені у п.3 цього Договору. 
Пунктами 2.1., 2.2. Договору оренди нежитлового приміщення №98-У/25 від 09.04.2025р. передбачено, що передача та прийом Орендованого майна оформляються Актом прийому-передачі, в якому Сторони відображають технічний стан і місце розташування Орендованого майна. Обчислення строку Договору починається з моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі. Термін оренди – до 31 грудня 2026 року включно. Орендар має виключне право продовжити термін оренди за умови досягнення Сторонами згоди щодо основних умов оренди шляхом підписання Додаткової угоди до даного Договору.
П.4.1. встановлений розмір орендної плати – 10000 грн., в тому числі ПДВ.
У відповіді на адвокатський запит від 11.03.2026р. ТОВ «Укроргенергобуд» зазначено, що ФОП Алмасов Зіяфат продовжує користуватися нежитловим приміщенням на підставі укладеного договору оренди.
З метою досудового врегулювання спору Позивачем направлено претензію Відповідачу щодо сплати наявної заборгованості за Договором на надання інформаційно-консультативних послуг від 01.04.2025р., на підтвердження чого надано поштове відправлення разом з листом з описом вкладення, а також скріншоти направлення претензії на електронну адресу Відповідача та у застосунок «Viber». Однак, вказана претензія залишилася без виконання.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідач доказів сплати 70 380 грн. основного боргу суду не надав, через що позовні вимоги про стягнення основного боргу підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Відповідач обов`язку зі сплати грошових коштів не виконав, допустив прострочення виконання зобов`язання, що є порушенням договірних зобов`язань. Отже, відповідно, є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 2 липня 2025 року у справі №903/602/24 визначено, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, які виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора.
Позивачем нараховано 1487,63 грн. - інфляційних втрат, 1504,01 грн. - 3% річних, виходячи з суми боргу 70 380 грн., за період з 18.06.2025 року по 04.03.2026р. 
Судом вище встановлено, що термін оплати за надані Позивачем послуги за Договором на надання інформаційно-консультативних послуг від 01.04.2025р. - до 17.06.2025р.
Отже, Позивачем вірно визначено початок періоду нарахування заборгованості, тобто, з наступного дня після закінчення встановленого строку оплати.
Судом здійснено власний розрахунок, згідно якого 3% річних – 1504,01 грн., інфляційні втрати - 2 206,31 грн. 
Згідно ч.1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі викладеного, суд задовольняє позов в частині нарахування інфляційних втрат в заявленому позивачем розмірі 1487,63 грн., а також 3% річних в сумі 1504,01 грн., яка відповідає здійсненому судом розрахунку.
Щодо нарахування пені в сумі 15 475,89 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань”, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Крім того, згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
В укладеному між сторонами Договорі на надання інформаційно-консультативних послуг від 01.04.2025р. відсутні будь-які умови про відповідальність Відповідача у вигляді сплати пені, а також не визначено її розмір (відсоткова ставка).
Оскільки сторони при укладенні Договору не дійшли згоди щодо встановлення такої форми відповідальності як пеня та не зафіксували її у письмовій формі, у Позивача відсутні правові підстави для її нарахування.
Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.
За таких обставин, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Простір!» підлягає задоволенню частково.
Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Належний розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача за вимоги, задоволені судом, становить 2500, 52 грн. (3028 грн. – сплачена сума судового збору * (73371,64 грн. - розмір (сума) задоволених судом позовних вимог / 88847,62 грн. - загальний розмір (сума) заявлених позовних вимог).
Крім того, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу.
04.03.2026р. між Адвокатським об`єднанням «ЛЄГІСТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ ПРОСТІР!» укладено Договір про надання правової допомоги №04/03/26, предметом якого є надання Адвокатським об`єднанням правової допомоги Клієнту у справі щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Алмасова Зіяфата суми заборгованості за договором про надання інформаційно-консультативних послуг від 01.04.2025р.
Додатковою угодою №1 до Договору про надання правової допомоги №04/03/26 від 04.03.2026р. сторони дійшли взаємної згоди, що вартість послуг (гонорар) Адвокатського об`єднання за професійну правничу допомогу щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Алмасова Зіяфата суми заборгованості за договором про надання інформаційно-консультативних послуг від 01.04.2025р. в порядку господарського судочинства є фіксованою (не залежить від кількості адвокатом дій, судових засідань, обсягу наданих послуг, витраченого часу тощо) та становить у суді 1 інстанції – 50000 грн.
Пунктом 3 Додаткової угоди №1 встановлено, що Клієнт протягом одного року після набрання законної сили рішенням господарського суду по даній справі зобов`язаний шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Адвокатського об`єднання або внесення готівкою в касу Адвокатського об`єднання у повному обсязі сплатити вартість послуг (гонорар) Адвокатського об`єднання, встановлену у п.1 цієї додаткової угоди та укласти акт приймання-передачі.
У постанові ВС від 20.10.2021 № 757/29103/20- ц зазначено, що витрати за адвокатські послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено особою, стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи
В силу приписів ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Суд зазначає про неспівмірність заявлених до відшкодування витрат обсягу виконаної представником позивача правничої допомоги, оскільки справа №916/1432/26 не носить резонансного характеру, не викликала значний інтерес у суспільства, дійсна справа має загальне значення для сторін і є нескладною. 
Господарський суд зауважує на тому, що дана справа об`єктивно не потребувала аналізу великої кількості норм чинного законодавства та судової практики, адже сфера регулювання спірних правовідносин не є широкою та фактично обмежується базовим законодавством - Господарським процесуальним кодексом України та Цивільним кодексом України.
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Саме такий сталий правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 28.09.2021 у справі №918/1045/20.
У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №923/1121/17 також вказано, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, враховуючи частини п`яту-сьому, дев`яту статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. 
Аналогічна правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладена в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
При цьому, чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.
Саме така правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 22.06.2021 у справі №906/698/20.
Однак, у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 викладено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Під час вирішення питання щодо можливості зменшення витрат на правову допомогу суд враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах кожної з окремих інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.
Саме такий правовий висновок Верховного Суду викладено у низці додаткових постанов останнього, зокрема, від 11.07.2023 у справі №916/2664/21, від 16.03.2023 у справі №927/153/22 тощо.
Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з частковим задоволенням позову на суму 73371,64 грн., за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий Простір!» на правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи в суді, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на обсяг виконаних робіт та документальне підтвердження заявником вказаних витрат, суд приходить до висновку, що належною до розподілу на користь позивача сумою витрат на професійну правничу допомогу є 8 333,33 грн.
Належний розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, становить 6 881, 78 грн. (8333,33 грн. – задоволена судом сума витрат на професійну правничу допомогу * (73371,64 грн. - розмір (сума) задоволених судом позовних вимог / 88847,62 грн. - загальний розмір (сума) заявлених позовних вимог).
Відповідно до ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: 1) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі; 2) призначення судом експертизи; 3) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 84 цього Кодексу; 4) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави; 6) прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом; 7) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Враховуючи викладене, заява представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №916/1432/26 до розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Новий Простір!» про визнання недійсним Договору про надання інформаційно-консультаційних послуг від 01.04.2025 судом не приймається до уваги, оскільки зазначений у ст. 228 Господарського процесуального кодексу України перелік підстав є вичерпний.
Суд звертає увагу, що згідно Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» (КП «ДСС») до Господарського суду Одеської області від 22.06.2026р. (суддя Літвінов С.В.) надійшла позовна заява про визнання недійсним Договору про надання інформаційно-консультаційних послуг від 01.04.2025 року, укладений між ТОВ «Новий Простір!» та ФОП Алмасов З. Однак, на день ухвалення рішення суду ухвала про відкриття провадження у справі відсутня.
Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
У відповідності до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Простір!» (65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 9Б, кв. 101, ЄДРПОУ 40150551) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення 88847,62грн.- задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Простір!» (65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 9Б, кв. 101, ЄДРПОУ 40150551) основний борг в сумі 70 380 (сімдесят тисяч триста вісімдесят) грн., 3% річних в сумі 1504 (тисяча п`ятсот чотири) грн. 01 коп., 1487 (тисяча чотириста вісімдесят сім) грн. 63 коп. та судовий збір в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 52 коп. і витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 881 (шість тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн. 78 коп.
3. В іншій частині позовних вимог – відмовити.

Наказ видати.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://od.arbitr.gov.ua
Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання його повного тексту і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Суддя В.Д. Найфлейш