Справа №487/7420/25
Провадження №2-о/487/22/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2026  Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді – Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання – Щербатюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи – ОСОБА_2 , приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Біцюк Тетяна Євгенівна, Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» про встановлення факту неприйняття спадщини, - 

ВСТАНОВИВ:
Адвокат Броннікова Д.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду із заявою заінтересовані особи – ОСОБА_2 , приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Біцюк Т.Є., Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» про встановлення факту неприйняття спадщини, після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві. 
Обґрунтовуючи вимоги зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 ,  15 липня 2025 року від приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Біцюк Т.Є. прийшов лист №60/02-14, з якого стало відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , спадкова справа №38/2019. Після смерті відкрилася спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Також з вищевказаного листа №69/02-14 стало відомо про претензію кредитора АТ КБ «Приват Банк» від 11.07.2025. «…Зі змісту зазначеної претензії вбачається, що 15.06.2006 між ОСОБА_2 та Кредитором укладено кредитний договір № NKN0GK04040252, на виконання умов яких Кредитор надав Позичальнику строковий кредит у сумі 53100,00 (п`ятдесят три тисячі сто) доларів США, а Позичальник зобов`язався повністю погасити отриманий кредит, і сплатити проценти за фактичний строк його використання. 15.06.2006 в якості забезпечення виконання вищевказаних зобов`язань укладений Договір застави нерухомого майна з ОСОБА_3 . На теперішній час зобов`язання Боржником в повному обсязі не виконані, а заборгованість перед Кредитором складає 112690,00 (сто дванадцять тисяч шістсот дев`яносто) доларів США». 25 вересня 2025 року на адресу приватного нотаріуса Біцюк Т.Є. було направлено адвокатський запит з проханням надати інформацію щодо кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , надати належним чином завірену копію спадкової справи за номером №38/2019. Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. ОСОБА_1 не проживала спільно зі спадкодавцем ОСОБА_3 ані на час відкриття спадщини, ані протягом значного періоду до цього. Таким чином, відсутні підстави вважати її такою, що прийняла спадщину після смерті матері. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Тобто право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. ОСОБА_1 понад 10 років проживає за кордоном. Останнім часом вона проживає в Сполучених Штатах Америки. На час смерті матері заявниця не проживала з останньою. Відповідно до відповіді ДПС України від 19.09.2025 року на адвокатський запит №3/1 від 16.09.2025 року, з 2019 року по 19.09.2025 року ОСОБА_4 перетнула кордон з Україною 09.07.2025 року, фактично в`їхавши на територію України – та 28.07.2025 року фактично виїхавши з території України. Наведений доказ підтверджує, що заявниця ще до 2019 року виїхала за кордон та з того часу не проживала на території України. Таким чином, вона не могла фактично проживати разом із померлою ОСОБА_3 (спадкодавцем) ні на момент відкриття спадщини, ні протягом тривалого часу до цього. Крім того, у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк заявниця не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Отже, остання не може вважатися такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері. Відсутність факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини виключає можливість автоматичного визнання її такою, що прийняла спадщину. До того ж, заявниця в Україні прописана за адресою: АДРЕСА_2 . Як відомо, померла була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Посилаючись на викладене та практику Верховного Суду, просила суд встановити факт неприйняття спадщини заявницею, після смерті її матері ОСОБА_3 . 
Ухвалою від 02.10.2025 заяву залишено без руху. 
07.10.2025 представник заявника подала до суду заяву про усунення недоліків. 
Ухвалою від 13.10.2025 прийнято заяву до розгляду та призначено до судового розгляду. 
20.10.2025 представник заінтересованої особи ПАТ КБ «Приват Банк» подав до суду пояснення в яких зазначив, що заявником не зазначено з якою метою заявнику необхідно встановити вказаний факт, що свідчить про необхідність залишення заяви без розгляду. 
24.10.2025 представник заявника подала до суду додаткові пояснення в яких зазначила, що встановлення даного факту необхідно ОСОБА_1 для того, щоб підтвердити, що вона дійсно не приймала спадщину в порядку та у спосіб визначений ст. 1268 та ст. 1272 ЦК України та у неї не може виникнути право на спадкове майно ОСОБА_3 , проте заявнику відомо, після смерті відкрилася спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , про претензію кредитора АТ КБ «Приват Банк» до спадкоємців, тому виникає нагальна необхідність у встановленні факту неприйняття спадщини ОСОБА_1 саме в судовому порядку, адже набуття права власності на спадкове майно ОСОБА_3 також призведе до виникнення у ОСОБА_1 зобов`язань перед кредиторами, а саме перед АТ КБ «ПриватБанк». 
11.11.2025 приватний нотаріус Біцюк Т.Є. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. 
28.01.2026 представник заінтересованої особи ПАТ КБ «Приват Банк» подав до суду заяву про долучення доказів, також просив про відмову у задоволенні вимог з посиланням на те, що ОСОБА_1 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_2 з 02.09.2014 по 06.10.2019, тобто на день смерті ОСОБА_3 , приватним нотаріусом 23.10.2029 було повідомлено ОСОБА_1 та інших членів родини померлої, що у випадку неподання заяви про відмову від прийняття спадщини до 06.04.2020 вони будуть вважатися такими, що прийняли спадщину.
27.03.2026 представник заінтересованої особи ПАТ КБ «Приват Банк» подав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника та відмовити у задоволенні заявлених вимог з підстав зазначених у заяві від 28.01.2026.
31.03.2026 представник заявника подала до суду заяву про витребування доказів. 
Ухвалою від 31.03.2026 у приватного нотаріуса витребувано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 
28.04.2026 до суду надійшла спадкова справа після смерті Карнози І.М.
19.05.2026 представник заінтересованої особи ПАТ КБ «Приват Банк» подав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника та відмовити у задоволенні заявлених вимог з підстав зазначених у заяві від 28.01.2026.
25.05.2026 представник заявника адвокат Броннікова Д,В. подала до суду заяву про розгляд справи за її та заявниці відсутністю, заявлені вимоги підтримали.
В судові засідання заінтересована особа ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за місцем його реєстрації, причину неявки сулу не повідомив. 
Дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд приходить до наступного.
Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Статтею 315 ЦПК України передбачено розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Так у постанові від 13.10.2022 року у справі №755/1938/22 Верховний Суд зазначив, що для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, визначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів,особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Заявниця ОСОБА_1 посилалась на те, що встановлення факту неприйняття спадщини необхідно для того, щоб у неї не виникли зобов`язання перед кредиторами, а саме перед АТ КБ «Приват Банк». 
Судом встановлено, заявниця ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.12.2016, що міститься в матеріалах справи. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 08.10.2019 Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Серія НОМЕР_2 . 
Внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.
До приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся чоловік померлої ОСОБА_2 , який вказав інших спадкоємців померлої, зокрема доньку ОСОБА_1 , 1993 року народження, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , але постійно проживає в Сполучених Штатах Америки.
23.10.2019 приватнимнотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Біцюк Т.Є. відкрите спадкову справу №38/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . 
Крім того, ОСОБА_2 подав до приватного нотаріуса заяву в якій зазначив, що не претендує на видачу свідоцтва про право власності на частку майна, у зв`язку з тим, що це майно належить померлій дружині на праві особистої приватної власності. 
Приватним нотаріусом 23.10.2019 за №302/02-14 на адресу спадкоємців: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_1 направлено лист в якому зазначено про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_3 та роз`яснено їх право на звернення до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини або відмови від прийняття спадщини в строк до 06.04.2020.
Крім того, до приватного нотаріуса подали заяви мати померлої ОСОБА_6 , її батько ОСОБА_5 та син ОСОБА_7 , який відмовилися від прийняття спадщини, на користь чоловіка померлої – ОСОБА_2 . 
На адресу приватногонотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Біцюк Т.Є. 11.07.2025 надійшла претензія кредитора – Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» з вимогами до спадкоємців ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зі змісту зазначеної претензії вбачається, що 15.06.2006 між ОСОБА_2 та Кредитором укладено кредитний договір № NKN0GK04040252, на виконання умов яких Кредитор надав Позичальнику строковий кредит у сумі 53100,00 (п`ятдесят три тисячі сто) доларів США, а Позичальник зобов`язався повністю погасити отриманий кредит, і сплатити проценти за фактичний строк його використання. 15.06.2006 в якості забезпечення виконання вищевказаних зобов`язань укладений Договір застави нерухомого майна з ОСОБА_3 . На теперішній час зобов`язання Боржником в повному обсязі не виконані, а заборгованість перед Кредитором складає 112690,00 (сто дванадцять тисяч шістсот дев`яносто) доларів США». 
15.07.2025 за №60/02-14 приватним нотаріусом ОСОБА_8 було направлено повідомлення щодо претензії кредитора – Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» , спадкоємцям ОСОБА_3 – ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , з посиланням на те, що вони прийняли спадщину, яка отримана 27.07.2025 ОСОБА_7 
23.07.2025 на адресу приватногонотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Біцюк Т.Є. повторно надійшла претензія кредитора – Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» з вимогами до спадкоємців ОСОБА_3 .
Згідно відповіді №19.03.03-12/8815/19 від 19.11.2019 Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, станом на 06.10.2019 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва станом на 02.10.2025 за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована ОСОБА_1 . 
Заявниця посилається на те, що вона не проживала зі спадкодавцем ОСОБА_3 ані на час відкриття спадщини, ані протягом значного періоду до цього, оскільки тривалий час понад 10 років проживає за кордоном, останнім часом у Сполучених Штатах Америки, на підтвердження цього суду надано відповідь Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за адвокатський запит №3/1 від 16.09.2025, згідно якого у період з 2019 по 19.09.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в`їхала на територію України 09.07.2024 та виїхала 28.07.2024.  
Крім того, надано ОСОБА_1 наступні документи. видані на її ім`я: Permanent resident United States of America (постійний мешканець США), Employment authorization United States of America (дозвіл на працевлаштування США), Driver license Florida (водійське посвідчення ОСОБА_10 ). 
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).
У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261–1265 цього Кодексу.
Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.
Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620св21).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
З матеріалів спадкової справи №38/2019 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , вбачається, що з часу відкриття спадщини, ОСОБА_1 до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини або відмови від прийняття спадщини не зверталася. 
При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.
Так, частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.
За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої–третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Судом встановлено, що на день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявниця ОСОБА_1 була зареєстровані за місцем фактичного проживання спадкодавця: АДРЕСА_2 , але водночас її фактичне місце проживання було відмінним, останні роки вона не проживала за цією адресою, а проживала за межами України. Зазначене також було підтверджено ОСОБА_2 , при звернення із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, який вказав, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 та постійно проживає в Сполучених Штатах Америки.
Наведене матеріалами справи не спростовано. 
Представник заінтересованої особи АТ КБ «Приват Банк» посилаюсь на те, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини 06.10.2019 була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , будь якими належними та допустимими не підтверджено. 
Отже, оскільки ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_3 зареєстрована, проте не проживала, а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання та свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому ОСОБА_1 як спадкоємець не прийняла своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті її матері, а отже, не набула права на спадкове майно.
Такі висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) та від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св210).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Тобто право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Враховуюче вищевикладене, суд приходить до висновку, про задоволення вимог ОСОБА_1 та встановлення факту неприйняття заявницею спадщини після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві. 
Керуючись ст.ст.12, 76, 83, 89, 92, 141, 263-265, 293, 294, 315 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи – ОСОБА_2 , приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Біцюк Тетяна Євгенівна, Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» про встановлення факту неприйняття спадщини - задовольнити.
Встановити факт неприйняття спадщини ОСОБА_1 після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві. 
Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 
заінтересовані особи – ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 
приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Біцюк Тетяна Євгенівна, місце знаходження за адресою: АДРЕСА_4 
Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» ЄДРПОУ 14360570, місце знаходження: м. Київ вул. Грушевського, 1-д 

Суддя С.М. Афоніна 

Повний текст рішення складено 28.05.2026.