ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/17683/21 Суддя (судді) першої інстанції: Маковська Олена Володимирівна

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ганечко О.М.,
суддів Василенка Я.М.,
Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, про зобов`язання вчинити певні дії, 
У С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, в якій позивач просив суд зобов`язати Головне управління ПФУ в м. Києві сформувати та подати до ГУ ДКСУ у м. Києві подання про повернення позивачу збору на обов`язкове держане пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 121300,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу квартири, позивачем було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1% від вартості об`єкту нерухомого майна. Позивач зазначив про те, що вказана квартира купувалась ним вперше та зауважив, що законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло вперше, тому наявні підстави для повернення безпідставно сплачених коштів у визначеному розмірі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.12.2021 адміністративну справу № 320/17683/21 передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
У подальшому, 03.02.2025, на виконання положень п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 13.12.2020 №2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», дана справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зауважено, що позивачем не надано доказів сплати збору на обов`язкове держане пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 121300,00 грн.
Від третьої особи до суду надійшли пояснення, в яких зазначено, що обов`язок щодо формування та надання до органів ДКС подання про повернення коштів покладено саме на органи ПФУ.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального/процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2025 та від 26.12.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дульською Т.В.
Реєстраційний номер реєстрації договору в реєстрі відсутній.
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 114711428 від 20.02.2018, за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності за договором купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 6.2 договору, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1% від ціни договору покупцем сплачений до підписання договору.
Судом також встановлено, що відповідні докази сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1% від ціни договору 121300,00 грн. (як вказано в позові) до матеріалів справи не додано.
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, шляхом формування та подання до органу казначейства відповідного подання.
За результатами розгляду заяви, відповідач листом від 29.11.2021 № 2600-0603-8/189216, повідомив позивача, що до функцій і повноважень управління Фонду не віднесено збір та перевірка інформації про факт придбання житла вперше.
Наведене зумовило позивача на звернення до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що особи, які придбали житло вперше, звільняються від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, однак, до матеріалів справи не надано доказів сплати збору обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 121300,00 грн, а тому, позовні вимоги є недоведеними. 
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк суд першої інстанції був зобов`язаний з`ясувати цю обставину та витребувати від відповідача докази оплати, оскільки вони перебувають в його розпорядженні. При цьому, ці докази не є у позивача, так як вони залишились у справі нотаріуса, яка здається в архів кожного року. Таким, чином, апелянт вважає, що суд ухилився від свого обов`язку розглянути справу та з`ясувати всі її обставини, у зв`язку з чим припустився порушень процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначено Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до положень пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.
Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", об`єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.
Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій регулюється Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 (далі - Порядок № 1740).
Згідно з пунктами 15-1, 15-3 Порядку № 1740 (з урахуванням змін внесених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 866), збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.
Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Документом, що підтверджує сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.
Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками, зазначеними у пункті 15-1 цього Порядку, за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.
Тож, з наведеного слідує, що особи, які придбали житло вперше, звільняються від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, водночас, слід констатувати, що до матеріалів справи позивачем не було надано доказів сплати збору обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 121300,00 грн.
Колегія суддів наголошує на тому, що підставою, яка обумовлює повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, є подання наступних документів: заяви платника; подання органу, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету; платіжних доручень, що підтверджують зарахування коштів до відповідного бюджету.
У контексті доводів апеляційної скарги про необхідність витребування судом першої інстанції квитанції, колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до приписів ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Суд не може ухвалити рішення про повернення коштів без документального підтвердження того, що ці кошти взагалі надходили до бюджету. Відповідних клопотань від позивача не надходило.
Щодо надання до апеляційної скарги виписки по рахунку, колегія суддів зазначає, що апелянтом не було обґрунтовано причин неможливості подання вказаного доказу до суду першої інсатнції, при цьому, що суд першої інстанції приймав рішення у справі без урахування вказаного доказу. Апеляційний суд приймає нові докази лише у виняткових випадках, якщо учасник справи доведе поважність причин, чому цей доказ не було надано суду першої інстанції.
До того ж, виписка по рахунку не є платіжним документом. Колегія суддів зауважує, що якщо оплата здійснювалася через касу або додаток, банк може видати дублікат квитанції/платіжного доручення за кодом транзакції, датою чи ПІБ платника. Крім того, позивач мав право звернутися до нотаріуса, який посвідчував правочин, копія квитанції обов`язково зберігається у справах нотаріуса.
Водночас, за приписами КАС України, суд першої інстанції не мав обов`язку самостійно витребовувати квитанцію в нотаріуса, якщо позивач не подавав про це клопотання.
Отже, позовні вимоги є необґрунтвоаними, а обставини, на які посилався позивач в основу позовних вимог, є недоведеними, з огляду на що, суд першої інсатнції обґрунтовано дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції. 
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. 
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко 

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко