Справа №752/25452/25
Провадження №2/752/5916/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року        м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Кокошка О.Б.,
за участю секретаря Потапенко Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Солдаткін Олександр Сергійович за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 06.01.2025 між нею та відповідачем ОСОБА_2 були укладені договори позики у зв`язку з чим були надані відповідачем боргові розписки. Відповідно до умов вказаних розписок вона передала відповідачу грошові кошти у сумі 50415,00 доларів США (за офіційним курсом НБУ становить 2121911,88 грн) та 32700,00 доларів США (за офіційним курсом НБУ становить 1376307,03 грн), а відповідач зобов`язався повернути вказані грошові кошти до 31.05.2025. Відповідач 13.02.2025 частково погасив заборгованість у сумі 700 доларів США, які були отримані її представником. Позивач у позові вказала про невиконання відповідачем зобов`язання з повернення грошових коштів у загальній сумі 82415 доларів США в строк до 31.05.2025. Відповідач в добровільному порядку не повернув заборгованість за вказаними розписками, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду із вказаним позовом за захистом її порушених прав.
Позивач просила стягнути з відповідача на її користь борг за розписками у розмірі 82415 доларів США, судовий збір у сумі 12112,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 40000 грн.
01.12.2025 судом постановлена ухвала про відкриття провадження у справі, якою справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
03.03.2026 судом постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися.
Представник позивача адвокат Солдаткін О.С. надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, в якій просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.
Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини, внаслідок чого вказана позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Із змісту розписки від 06.01.2025 вбачається, що ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 суму 50415 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 2121911,88 грн, які зобов`язався повернути до 31.05.2025 у доларах США.
Також із змісту розписки від 06.01.2025 вбачається, що ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 суму 32700 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 1376307,03 грн, які зобов`язався повернути до 31.05.2025 у доларах США.
Вказані розписки складені письмово та містять підпис ОСОБА_2 .
Крім того, на другій розписці від 06.01.2025, складеної ОСОБА_2 щодо боргу у сумі 32700 доларів США, міститься додатковий запис, який складений представником за довіреністю ОСОБА_3 , про те, що 13.02.2025 було отримано 700 доларів США погашення боргу.
Відповідно до копії розписки від 13.02.2025, складеної представником за довіреністю від 13.01.2025 Солдаткіним О.С., від ОСОБА_2 в рахунок часткового погашення боргу за розпискою від 06.01.2025 отримав грошові кошти у сумі 700 доларів США ОСОБА_3 .
Станом на день звернення позивача до суду з вказаним позовом грошові кошти відповідачем за вказаними розписками від 06.01.2025 позивачу не повернуто. Такий спосіб поведінки свідчить про ухилення відповідача від добросовісної комунікації та виконання зобов`язання за вказаними розписками.
Доказів на підтвердження повернення ОСОБА_2 боргу за вказаними розписками, чи заперечень щодо факту укладення таких розписок, суду не надано та судом не встановлено. Наявність оригіналів боргових розписок у позивача, як кредитора, свідчить про те, що боргові зобов`язання не виконані відповідачем.
Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на повернення грошових коштів за борговими розписками (договорами позики). Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №464/3790/16-ц.
Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми (правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10.12.2018 у справі №319/1669/16, від 08.07.2019 у справі №524/4946/16, від 12.09.2019 у справі №604/1038/16, від 23.04.2020 у справі №501/1773/16-ц, від 10.05.2022 у справі №153/943/19, від 14.09.2022 у справі №130/82/2015, від 28.02.2024 у справі №369/5625/16-ц).
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №464/3790/16-ц).
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі №6-1967цс15 та у постанові Верховного Суду від 08.07.2019 у справі з провадженням №61-20376св18.
Якщо договір позики укладений у письмовій формі, то факт передання грошових коштів може бути спростований у разі оспорення договору позики, про що вказано Верховним Судом у постанові від 05.10.2022 у справі №463/9914/20.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
До вказаних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.10.2019 у справі №723/304/16-ц.
Із матеріалів справи судом встановлено, що на підставі складених розписок від 06.01.2025 відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти у борг у загальній сумі 83115 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути в строк до 31.05.2025 у доларах США. Вказані розписки містять підпис відповідачем, яким факт власноручного написання тексту розписок і їх підписання не заперечувався.
Також за змістом розписки від 06.01.2025, складеної щодо суми боргу у розмірі 32700 доларів США, міститься додатковий запис, який складений представником за довіреністю ОСОБА_3 , про те, що 13.02.2025 було отримано 700 доларів США погашення боргу.
Враховуючи вказані обставини, наведені розписки ОСОБА_2 від 06.01.2025 підтверджують як факт укладення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договорів позики та зміст умов договорів, так і факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів в загальній сумі 83115 доларів США.
Отже, судом встановлено, що позивач взяті на себе зобов`язання за договорами позики (борговими розписками) виконала належним чином та надала відповідачу позику у доларах США. Однак, відповідач не виконав належним чином зобов`язання за борговими розписками, не надав своєчасно позивачу позичені грошові кошти для погашення заборгованості відповідно до умов вказаних розписок.
Крім того, зі змісту наявних у матеріалах справи розписок слідує, що предметом позики є грошові кошти в іноземній валюті (доларах США) та зміст вказаних розписок не містить перерахунок суми боргу в еквівалент грошової одиниці України (гривні), оскільки відповідачем зазначений обов`язок повернення вказаних грошових коштів у доларах США.
За таких обставин суд вважає, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим вказана позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 12112,00 грн, у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення позивачем.
Також позивач заявила до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з положеннями ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, а за результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Суд зазначає, що позивачем на підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу додані до позову: ордер на надання правничої допомоги від 07.10.2025, копія договору про надання професійної правничої допомоги від 06.01.2025 №10, копія акту приймання - передачі наданих послуг від 09.10.2025 №1 за вказаним договором, копія рахунку на оплату від 03.10.2025 №031025, копія квитанції від 09.10.2025 №351.
Суд вважає, що вказані документи можна визнати належними доказами на підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, також вважає, що такі судові витрати дійсно пов`язані саме із розглядом вказаної справи. Проаналізувавши перелік та складність наданих адвокатом послуг, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 40000 грн.
Крім того, суд враховує, що у матеріалах справи відсутні заперечення відповідача щодо неспівмірності вказаних витрат, в тому числі його клопотання про зменшення розміру вказаних витрат. Разом з тим, надані позивачем докази у своїй сукупності підтверджують фактичність, необхідність та зв`язок заявлених витрат із розглядом вказаної справи.
За таких обставин, беручи до уваги характер правовідносин у вказаній справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, суд прийшов до висновку, що на користь позивача підлягають стягненню з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу в повному обсязі.
Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , борг за розписками у загальному розмірі 82415 (вісімдесят дві тисячі чотириста п`ятнадцять) доларів США 00 центів, судовий збір у сумі 12112 (дванадцять тисяч сто дванадцять) грн 00 коп. та витрати на професійну правову допомогу у сумі 40000 (сорок тисяч) грн 00 коп.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Представник позивача: адвокат Солдаткін Олександр Сергійович, місцезнаходження: м. Київ, вул. Олександра Кониського, буд. 60, оф. 13.
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Рішення складене 11.06.2026.

Суддя         О. Б. Кокошко