Дата документу 01.06.2026
Справа № 501/1449/25
2/501/848/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2026 року Чорноморський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І., 
за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за 
позовом АТ "Сенс Банк"
до
відповідачів: 
1 ОСОБА_1 , 
2 ОСОБА_2 
предмет та підстави позову: про стягнення заборгованості за кредитним договором
учасники справи:
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
ухвалив рішення та 
В С Т А Н О В И В:
І. Виклад позиції позивача та відповідача.
Представник Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» 04.04.2025 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно якого просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №800004409 від 23.06.2008, розраховану на підставі ч.2 ст.625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду, яка станом на 23.02.2022 становить 196 128,23 грн. та складається з:
- сума заборгованості за ставкою 3% річних на кредитну заборгованість 38 205,85 грн.,
- сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 157 922,39 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 23.06.2008 ЗАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №800004409.
19.08.2009 перейменовано ЗАТ «Альфа Банк» на ПАТ «Альфа Банк» та 30.11.2022 перейменовано на АТ «Сенс Банк.
Відповідно до умов кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 38 317,00 доларів США.
Відповідач свої зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконувала, у зв`язку із чим рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.10.2009 по справі №2-1771/2009 на користь АТ «Альфа Банк» стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №800004409 від 23.06.2008 в розмірі 422 629,09 грн.
На підставі виконавчого листа №2-1771/2009 від 10.11.2009, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області було відкрито виконавче провадження №33601593, яке відповідно до постанови державного виконавця від 25.01.2013 завершено.
На підставі виконавчого листа №2-1771/2009 від 10.11.2009, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області було відкрито виконавче провадження №35970837, яке відповідно до постанови державного виконавця від 29.04.2023 завершено.
Позивач вказує в позові, що у результаті невиконання рішення суду та умов договору у відповідачів виникла заборгованість, розрахована на підставі ч.2 ст.625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду, яка станом на 23.02.2022 становить 196 128,23 грн. та складається з:
- сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 238 205,85 грн.;
- сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 157 922,39 грн. 
Відповідач ОСОБА_3 11.09.2025 та 15.09.2025 надала до суду відзив на позов (а.с.98, 125), просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем у розрахунку заборгованості інфляційних витрат за ст.625 ЦК України вказує період з 12.03.2017 по 01.02.2022, до якого сплив строк позовної давності. Відповідач просить суд застосувати строк позовної давності до вказаних вимог та відмовити у задоволенні позову.
В судовому засіданні відповідачі просили суд відмовити у задоволенні позову та просили суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності.
ІІ. Інші процесуальні дії у справі.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 04.04.2025 справа розподілена для розгляду судді ОСОБА_4 (а.с.68).
Ухвалою судді від 13.05.2025 відкрито провадження у справі (а.с.73).
Ухвалою суду від 19.06.2025 витребувано докази у справі (а.с.91).
У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_4 у відставку, розпорядженням в.о.керівника апарату №213 від 10.02.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ (а.с.151).
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 10.02.2026 справа повторно розподілена для подальшого розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.152).
Ухвалою судді від 13.02.2026 прийнято до свого провадження дану цивільну справу (а.с.153).
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено, що 23.06.2008 ЗАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №800004409 (а.с.31-37).
19.08.2009 перейменовано ЗАТ «Альфа Банк» на ПАТ «Альфа Банк» та 30.11.2022 перейменовано на АТ «Сенс Банк (а.с.15-27, 40-42).
Відповідно до умов кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 38 317,00 доларів США.
Відповідачі свої зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконували, у зв`язку із чим рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.10.2009 по справі №2-1771/2009 на користь АТ «Альфа Банк» стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №800004409 від 23.06.2008 в розмірі 422 629,09 грн. (а.с.43).
На підставі виконавчого листа №2-1771/2009 від 10.11.2009, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області відкрито виконавче провадження №33601593, яке відповідно до постанови державного виконавця від 25.01.2013 завершено (а.с.39).
На підставі виконавчого листа №2-1771/2009 від 10.11.2009, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області відкрито виконавче провадження №35970837, яке відповідно до постанови державного виконавця від 29.04.2013 завершено (а.с.38).
Згідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість, розрахована на підставі ч.2 ст.625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду, яка станом на 23.02.2022 становить 196 128,23 грн. та складається з (а.с.65-67):
- сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 238 205,85 грн.;
- сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 157 922,39 грн.
ІV. Оцінка Суду.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до пункту 8.35. постанови від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19), Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц (провадження № 14591цс18).
У пункті 8.22.постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.
При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за "користування кредитом" (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за "користування кредитом", до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №1410цс18) та пункті 6.19. постанови від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19).
Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З матеріалів справи убачається, що Відповідачі свої зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконували, у зв`язку із чим рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.10.2009 по справі №2-1771/2009 на користь АТ «Альфа Банк» стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №800004409 від 23.06.2008 в розмірі 422 629,09 грн. (а.с.43).
На підставі виконавчого листа №2-1771/2009 від 10.11.2009, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області відкрито виконавче провадження №33601593, яке відповідно до постанови державного виконавця від 25.01.2013 завершено (а.с.39).
На підставі виконавчого листа №2-1771/2009 від 10.11.2009, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області відкрито виконавче провадження №35970837, яке відповідно до постанови державного виконавця від 29.04.2013 завершено (а.с.38).
Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі №918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та №922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, та правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16 (провадження №14-254цс19), до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і три проценти річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16 (провадження № 14-254цс19).
Від наведених висновків Велика Палата Верховного Суду не відступала.
Зважаючи, що вказане вище наведення рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.10.2009 по справі №2-1771/2009, суд вважає, що наявні підстави для стягнення передбачених частиною другою статті 625 ЦК України 3% процентів річних.
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за кредитним договором за період з 01.04.2017 по 23.02.2022 заборгованість, розрахована на підставі ч.2 ст.625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду, яка станом на 23.02.2022 становить 196 128,23 грн. та складається з (а.с.65-67):
- суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 238 205,85 грн.;
- суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 157 922,39 грн.
З цим позов банк звернувся до суду 04.04.2025, таким чином банк наділений правом вимоги до відповідача, що обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову, тобто з 04.04.2019 по 04.04.2022, тоді як позовні вимоги заявлені банком у межах строку до 23.02.2022 року.
Водночас, згідно з пунктом 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З урахуванням фактичних обставин цієї справи, в межах позовної давності, з урахуванням заявлених позовних вимог та наведених вимог закону, з відповідачів на користь АТ "Сенс Банк" підлягає стягненню 3 % річних та інфляційні втрати за період з 04.04.2019 по 23.02.2022.
Тож, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню 3% річних, згідно зі ст.625 ЦК України у розмірі 36 681,89 грн., які розраховуються за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році], де:[Сума боргу] – сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] – проценти річних; [Кількість днів] – кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році] – кількість днів у календарному році.
Період розрахунку: з 04.04.2019 року по 31.12.2019 року - 272 дні.
[Проценти] = 422 629,09 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 272 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 9 448,37 грн.
Період розрахунку: з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року - 366 днів.
[Проценти] = 422 629,09 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 366 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 12 678,87 грн
Період розрахунку: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року - 365 днів
[Проценти] = 422 629,09 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 12 678,87 грн
Період розрахунку: з 01.01.2022 року по 23.02.2022 року - 54 дні
[Проценти] = 422 629,09 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 54 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 875,78 грн
Також, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати, розраховані за період з 04.04.2019 по 23.02.2022 у розмірі 87 819,89 грн., враховуючи показники індексу споживчої інфляції в Україні за вказаний період, виходячи з розрахунку: IIc (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.20779429.
Інфляційне збільшення: 422 629,00 x 1.20779429 - 422 629,00 = 87 819,89 грн.
З огляду на те, що заявлені позовні вимоги банку на суму 196 128,23 грн. підлягають задоволенню частково на суму 124 501,78 грн., що становить 64% від загальної ціни позову.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на те, що заявлені позовні вимоги банку на суму 196 128,23 грн. підлягають задоволенню частково на суму 124 501,78 грн., що становить 64% від загальної ціни позову, з відповідачів потрібно стягнути на користь АТ «Сенс-Банк» судовий збір, сплачений позивачем за подання позову (а.с.13) у розмірі 1550,33 грн.
Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
Позов АТ "Сенс Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь АТ "Сенс Банк" (ЄДРПОУ 23494714) заборгованість за кредитним договором №800004409 від 23.06.2008, розраховану на підставі ч.2 ст.625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду, яка станом на 23.02.2022 становить 124 501,78 грн., та складається з:
- сума заборгованості за ставкою 3% річних на кредитну заборгованість 36 681,89 грн.,
- сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 87 819,89 грн.
Стягнути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь АТ "Сенс Банк" (ЄДРПОУ 23494714) в рівних частках з кожного судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1550,33 грн., а саме по 775,16 гривень з кожного.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Чорноморського міського
суду Одеської області М.І.Петрюченко