Справа № 308/12473/25

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді – ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , прокурора – ОСОБА_3 , обвинуваченої – ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025071170000523 від 18.06.2025 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Вінниця, Вінницької області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів також за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану. Встановлено, шо 01.08.2025 близько 16:40 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в умовах воєнного стану. введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами, внесеними згідно з Указами Президента № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, №271/2024 від 06.05.2024, №469/2024 від 23.07.2024, №740/2024 від 29.10.2024, №26/2025 від 14.01.2025, №235/2025 від 15.04.2025), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізовуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи, що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу зайшла на терасу кафе «Dolce Vita», що розташована за адресою: Ужгородський район, м. Чоп, проспект Залізничників 1/5, де із стола незаконно, безоплатно та поза волею власника вилучила належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобільний телефон марки «Теспо» моделі «Spark Go 1 (4/64)», ринковою вартістю 3134 грн., тобто викрала чуже майно. Зазначеними протиправними діями ОСОБА_4 завдала потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 3134 гривні. Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.
Потерпіла у судове засідання не з`явилася, при цьому в матеріалах справи наявна заява, згідно з якої просила проводити судовий розгляд без її участі.
Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнала повністю, підтвердила обставини вчинення кримінального правопорушення, щиро розкаялася у вчиненому. Повідомила, що близько літа 2025 року у м. Чоп заходила на Нову пошту, відправлення так і не отримала, в кафе «Dolce Vita» побачила на столику телефон, взяла його і поставила у гаманець. Там він пролежав два дні і повернула поліції, шкода відшкодована.
Розглянувши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, доведена повністю.
Оскільки прокурор та обвинувачена не заперечили щодо фактичних обставин провадження, враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, а також дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченої.
Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченої, які вона надала вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленою із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Пунктами 2, 3 ст. 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та законності, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даним про особу винного.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, визначених ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Разом з тим, з врахуванням наведених пом`якшуючих обставин, даних про особу обвинуваченої, яка на обліку в КНП "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова" не перебуває, яка раніше судима, суд вважає, що достатньою мірою для виправлення та упередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень є міра покарання, передбачена санкцією ч. 4 ст. 185 КК України – у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Вироком Покровського міського суду Дніпропетровської області від 02.06.2026 року у справі №184/2582/24 остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці. 
Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України слід призначити ОСОБА_4 остаточно до відбуття покарання за сукупністю цього вироку із вироком Покровського міського суду Дніпропетровської області від 02.06.2026 року у справі №184/2582/24, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попередніми вироком та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 3 (три) місяці 1 (один) день.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати покласти на обвинувачену.
Питання щодо речових доказів вирішується судом у порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Покровського міського суду Дніпропетровської області від 02.06.2026 року у справі №184/2582/24, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці 1 (один) день.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту її фактичного затримання та взяття під варту з 23 грудня 2025 року.
Стягнути з ОСОБА_4 , 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн. 08 коп. за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-25/9972-ТВ від 21.08.2025 (одержувач: ГУК у Закарпатській області/Ужгородська територіальна громада, 24060300, код одержувача: 37975895, р/рахунок: UA658999980313070115000007493, призначення: за товарознавчу експертизу.
Речові докази: 
-мобільний телефон «Tecno» моделі «Spark Go 1 (4/64)», сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , упаковано в спецпакет WAR1050192 - вважати повернутим за належністю;
- диск DVD-R 4.7 GB 120 min 16X із надписом AXENT- залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду 
Закарпатської області    ОСОБА_1