ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/1024/26 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої – судді Маєцької Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить: 1) Визнати незаконним призов на військову службу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мало місце 02.02.2026 року; 2) Скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу; 3) Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити зі списків особового складу військової частини ОСОБА_1 ; 4) Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити відомості про взяття позивача на військовий облік при ІНФОРМАЦІЯ_2 , що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів та відновити відомості про перебування позивача на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 .
03 березня 2026 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі наявних у ній матеріалів. 
Ухвалою суду від 14 травня 2026 року витребувано від відповідача докази, на які він посилається у відзиві на позовну заяву як на підставу правомірності оскаржуваних дій, а саме: належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу у період 20.08.2025 року по 30.01.2026 року на підставі п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”; відомості з АІТС “Оберіг” станом на 30.01.2026 року, зокрема щодо переведення ОСОБА_1 до підкатегорії осіб, які підлягають призову на військову службу, а також щодо скасування йому відстрочки від призову на військову службу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 січня 2026 року у застосунку «Резерв +» була наявна інформація про наявність у позивача відстрочки до завершення мобілізації, та ТОВ «Агропартнер-1» (з яким позивач перебував у трудових відносинах) проводило процедуру бронювання позивача. В той же час 01.02.2026 року позивач був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з чим, вважає протиправним наказ про його призов на військову службу та зазначає про наявність підстав для виключення його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Відповідач 1 надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що відповідно до даних АІТС «Оберіг» позивач у період з 20.08.2025 року по 30.01.2026 року користувався відстрочкою від призову на військову службу на підставі п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Однак, 30.01.2026 року позивача переведено до підкатегорії осіб, які підлягають призову на військову службу та скасовано відстрочку, у зв`язку із розірванням шлюбу з дружиною. Відтак, оскільки станом на 01.02.2026 року позивач не мав відстрочки від призову та відповідно до даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перебував у картотеці з відміткою «підлягає призову», то підстав для непроведення мобілізаційних заходів стосовно позивача у ІНФОРМАЦІЯ_3 не було. Також зазначає, що станом на момент призову позивач не був заброньований, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві, де зазначено, що ТОВ «Агропартнер-1» проводило процедуру бронювання. Оскільки на момент призову позивача процедура бронювання позивача не була завершена, то правові підстави для застосування відстрочки, у зв`язку з бронюванням відсутні. 
Відповідач -2 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що станом на 01.02.2026 року позивач Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропартнер-1» заброньований не був, докази на підтвердження протилежного в даній справі відсутні. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.02.2026 року № 38 позивач зарахований у списки військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду. Зазначає, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу. 
Представник позивача надав до суду відповідь на відзив військової частини НОМЕР_1 , в якій зазначив, що оскаржуване зарахування позивача до списків особового складу військової частини є похідним юридичним наслідком рішення про призов. Таким чином, всі правові наслідки, що виникли на підставі незаконного рішення про призов, втрачають законну силу. 
Відповідач -2 надав до суду заперечення, в яких зазначив, що звільнення від проходження військової служби, яка є складовою військового обов`язку, здійснюється виключно на підставах, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу». В той же час, в матеріалах справи та у військовій частині НОМЕР_1 відсутні докази, що позивач звертався з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби відповідно до ст. 26 вказаного Закону. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків. 
Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 01 лютого 2026 року № 292 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» позивача призвано на військову службу. 
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05 лютого 2026 року № 38 позивача зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частини перша-третя статті 1 Закону).
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) (частина 7 статті 1 Закону №2232-XII).
Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Так, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (ст. 1 Закону №3543-ХІІ).
Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону №3543-ХІІ з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
На час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.
Підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації установлені статтею 23 Закону № 3543-XII.
Зокрема, в силу приписів п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу час мобілізації військовозобов`язані, які заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку.
Метою бронювання військовозобов`язаних, згідно із ст. 24 Закону № 3543-XII, є забезпечення функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ і організацій в особливий період.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 25 Закону № 3543-XII бронюванню підлягають, зокрема, військовозобов`язані, які працюють на підприємствах, в установах і організаціях, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань або функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, у тому числі кінцеві бенефіціарні власники таких підприємств, які не є їх працівниками. Критерії та порядок, за якими здійснюється визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а також критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань в особливий період, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок та організація бронювання, критерії, перелік посад і професій, а також обсяги бронювання військовозобов`язаних визначаються цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, прийнятими на його виконання (ч. 2 ст. 25 Закону №3543-XII).
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 № 76 "Деякі питання реалізації положень Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час" затверджено Порядок бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану (далі – Порядок № 76).
Відповідно до п. 1 вказаного Порядку № 76 він визначає механізм бронювання під час воєнного стану засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють або проходять службу: в органах державної влади, інших державних органах, органах місцевого самоврядування (далі - державні органи); в органах державної влади, інших державних органах, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро, Державному бюро розслідувань, органах прокуратури, БЕБ, ДСНС, Державній кримінально-виконавчій службі, Службі судової охорони, в судах, установах системи правосуддя та органах досудового розслідування (крім військовозобов`язаних, зазначених в абзаці другому цього пункту), а також на штатних посадах патронатних служб державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України; на підприємствах, в установах та організаціях, які в установленому порядку визначено критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період (далі - критично важливі підприємства); на підприємствах, в установах та організаціях, які в установленому порядку визначено критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (далі - критично важливі установи); у спеціалізованих установах ООН, міжнародних судових органах, міжнародних та неурядових організаціях та установах, членом, учасником або спостерігачем у яких є Україна відповідно до укладених міжнародних договорів України; у Товаристві Червоного Хреста України, інших українських неурядових організаціях, які реалізують гуманітарні проекти за кошти міжнародних партнерів; в операторах протимінної діяльності, які проводять розмінування (гуманітарне розмінування) відповідно до законодавства (далі - оператори протимінної діяльності).
Відповідно до п. 3 Порядку № 76 бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час (далі - список), в електронній формі засобами Порталу Дія.
Заброньованим військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації (далі - відстрочка). Не підлягають бронюванню військовозобов`язані, які згідно із законом не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
Військовозобов`язані, зазначені у пункті 1 цього Порядку, підлягають бронюванню незалежно від військового звання, віку та військово-облікової спеціальності.
Строк дії відстрочки не може перевищувати:
строку проведення мобілізації - для військовозобов`язаних, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 1 цього Порядку;
строку дії контракту (договору) на поставку товарів, виконання робіт і надання послуг, необхідних для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці четвертому пункту 1 цього Порядку;
12 місяців - для військовозобов`язаних, зазначених в абзацах п`ятому, сьомому та восьмому пункту 1 цього Порядку;
строку договору (контракту) або строку, на який їх обрано (призначено), - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці шостому пункту 1 цього Порядку;
45 календарних днів з дня укладення трудового договору - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці другому пункту 4 частини першої статті 25 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Згідно з п. 4 Порядку № 76 керівники органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відповідають за включення військовозобов`язаних працівників до списків.
Відповідно до п. 14 Порядку № 76 для цілей бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, засобами Порталу Дія Мінекономіки формує та веде Єдиний перелік, до якого включаються державні органи та органи, зазначені в абзаці третьому пункту 1 цього Порядку, критично важливі підприємства, критично важливі установи.
Мінекономіки вносить до Єдиного переліку державні органи та органи, зазначені в абзаці третьому пункту 1 цього Порядку. Відповідний державний орган, який прийняв рішення про визначення підприємств, установ, організацій критично важливими підприємствами, критично важливими установами, вносить до Єдиного переліку такі критично важливі підприємства та критично важливі установи, крім юридичних осіб - релігійних організацій.
Згідно з п. 25 Порядку № 76 бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється засобами Порталу Дія за списками, які формуються керівником державного органу, критично важливого підприємства, критично важливої установи або уповноваженою ним особою.
Відповідно до п. 27 Порядку № 76 у списку зазначаються такі відомості щодо: 1) державного органу, критично важливого підприємства, критично важливої установи:
повне найменування юридичної особи або відокремленого структурного підрозділу юридичної особи; код згідно з ЄДРПОУ юридичної особи (у разі наявності) або відокремленого структурного підрозділу юридичної особи (у разі наявності);
місцезнаходження юридичної особи або відокремленого підрозділу юридичної особи (крім критично важливих підприємств, а також критично важливих установ, які визначені Міноборони); прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) керівника юридичної особи або відокремленого структурного підрозділу юридичної особи; 2) військовозобов`язаного:
прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті громадянина України);
строк дії відстрочки; відмітка про виконання вимог, визначених в абзаці третьому пункту 8 цього Порядку.
Під час формування списку отримуються такі відомості: з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів - відомості про загальну кількість військовозобов`язаних в державному органі, на критично важливому підприємстві, в критично важливій установі, які формуються на підставі даних з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, загальну кількість військовозобов`язаних в державному органі, на критично важливому підприємстві, в критично важливій установі, яким надана відстрочка та які переведені на спеціальний військовий облік;
Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - повне найменування юридичної особи та відокремленого структурного підрозділу юридичної особи; код згідно з ЄДРПОУ юридичної особи та відокремленого структурного підрозділу юридичної особи; місцезнаходження юридичної особи та відокремленого підрозділу юридичної особи (крім критично важливих підприємств, а також критично важливих установ, які визначені Міноборони); прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) керівника юридичної особи та відокремленого структурного підрозділу юридичної особи; прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) та реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті громадянина України) кінцевого бенефіціарного власника критично важливого підприємства, критично важливої установи.
Відповідно до п. 29 Порядку № 76 протягом 72 годин з моменту формування списку засобами Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів переведення військовозобов`язаного (крім військовозобов`язаних, зазначених в абзаці другому пункту 4 частини першої статті 25 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”) на спеціальний військовий облік на строк дії відстрочки здійснюється автоматично у разі, коли військовозобов`язаний: перебуває на військовому обліку; перебуває у трудових відносинах з державним органом, критично важливим підприємством, критично важливою установою; уточнив персональні дані, зазначені у пункті 2 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 11 квітня 2024 р. № 3633-IX “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку”; не перебуває у розшуку.
Відповідно до п. 31 Порядку № 76 інформація (відомості, дані) про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (бронювання) відображається у військово-обліковому документі в електронній формі.
Отже, оформлення бронювання військовозобов`язаного здійснюється за встановленою законом процедурою, яка передбачає подання керівником державного органу/критично важливого підприємства/критично важливої установи або уповноваженою ним особою в електронному списку через засоби Порталу Дія заяви/списку відносно військовозобов`язаного, який підлягає бронюванню. Доказом належним чином оформленого бронювання з наданням, відповідно, військовозобов`язаному відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, є відомості електронного військово-облікового документу військовозобов`язаного про надання (оформлення) йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини першої статті 23 Закону №3543-XII.
При цьому, суд зауважує, що право на надання (оформлення) бронювання повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом оформлення у відповідний спосіб уповноваженим органом. При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.
Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 18 січня 2024 року (справа № 280/6033/22) та від 01 жовтня 2024 року (справа №160/10728/23), яку суд враховує у відповідності до вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ТОВ «Агропартнер-1», з яким позивач перебуває у трудових відносинах, проводило процедуру бронювання щодо нього. 
Так, до позовної заяви позивач надає заяву № 20260201-1868739 про бронювання працівників, а саме ОСОБА_1 , сформовану 01 лютого 2026 року через портал Дія. 
В той же час, станом на дату винесення оскаржуваного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов позивача від 01.02.2026 року, відомості про надання позиву відстрочки від призову на військову службу, у зв`язку із його бронюванням відсутні.
При цьому, суд наголошує, що бронювання військовозобов`язаного є завершеною юридичною процедурою, яка набуває правового значення виключно з моменту прийняття рішення про бронювання та оформлення відповідного правового статусу особи, у встановленому порядку.
З приводу посилань позивача на те, що у застосунку «Резерв +» станом на 30 січня 2026 року були наявні відомості про наявність у нього відстрочки до завершення мобілізації, суд зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження вищевказаних обставин. Натомість, наданий позивачем скріншот із застосунку «Резерв +» містить інформацію про наявність у позивача відстрочки до завершення мобілізації станом на 26.01.2026 року. 
Однак, на переконання суду, зазначений скріншот не підтверджує актуальність таких відомостей станом на 01.02.2026 року, тобто на момент призову позивача. 
В той же час, на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від 14 травня 2026 року відповідач надав до суду відомості з АІТС «Оберіг», якими підтверджується факт надання позивачу 20.08.2025 року відстрочки на підставі абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (особи, які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи).
В той же час, судом із Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 17.09.2025 року у цивільній справі № 677/1549/25 розірвано шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Вказане рішення набуло законної сили. 
Відповідно до наданих відповідачем відомостей з АІТС «Оберіг» 30.01.2026 року позивачу анульовано відстрочку, у зв`язку із втратою підстав. 
З огляду на вищенаведене, судом встановлено, що станом на момент призову на військову службу під час мобілізації (01.02.2026) у позивача була відсутня діюча відстрочка на підставі абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та він не мав підтвердженого статусу заброньованого військовозобов`язаного, у зв`язку з чим відповідачем-1 у спірних правовідносинах не порушено приписи пункту 1 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ при здійсненні мобілізаційних заходів щодо призову позивача на військову службу.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 01.02.2026 року № 292 в частині призову позивача прийнятий в порядку та в межах наданих повноважень, відтак відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування. 
Відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним призову позивача на військову службу та в частині скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призову позивача. 
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача -1 виключити відомості про взяття позивача на військовий облік при ІНФОРМАЦІЯ_2 , що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів та відновити відомості про перебування позивача на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , то суд зазначає, що такі вимоги є похідними від вимог про визнання незаконним призову позивача на військову службу та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов позивача на військову службу, у задоволенні яких судом відмовлено. 
Щодо позовних вимог про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 звільнити позивача від проходження військової служби, суд зазначає наступне. 
Як вже встановлено судом, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05 лютого 2026 року № 38 позивача зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення.
В той же час, суд зазначає, позовна вимога про виключення позивача зі списків особового складу частини є похідною вимогою від вимог до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Однак, в ході розгляду даної справи судом не було встановлено допущених з боку ІНФОРМАЦІЯ_3 порушень вимог чинного законодавства, які б стосувались процедури призову позивача на військову службу та не встановлено підстав для скасування наказу про призов позивача.
Крім того, після зарахування позивача до списків особового складу частини виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом № 2232-ХІІ та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008. Цими актами законодавства не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказів про призов. Цей наказ вже реалізований, та позивач був зарахований до військової частини та приступив до виконання службових обов`язків за посадою, а тому його скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан і не призведе до захисту прав та інтересів позивача, про які він просить у позові.
У питанні скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, Верховний Суд має сталу та послідовну позицію, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (зокрема, таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 травня 2021 року у справі № 9901/286/19, від 8 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, Касаційний адміністративний суд у рішеннях від 14 липня 2021 року у справі № 9901/96/21, від 27 жовтня 2022 року у справі № П/9901/97/21).
Відповідно до пунктів 4-7 Положення №1153 громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. Громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України.
Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом №2232. Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.
Згідно ч.3 ст.24 Закону №2232, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
В той же час, для звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації мають бути наявні підстави, визначені п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232.
Разом з тим, доказів того, що у позивача наявні будь-які підстави для звільнення з військової служби під час воєнного стану, згідно ч. 4 ст. 26 Закону № 2232 суду не надано. 
Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині виключення позивача зі списків особового складу військової частини задоволенню не підлягають.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
У відповідності до ст. 139 КА України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд – 

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування наказу– відмовити. 

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя	Н.Д. Маєцька