П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/596/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук М.П. 
Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б. 

03 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Матохнюка Д.Б. 
суддів: Граб Л.С.  Сторчака В. Ю. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Шемчук Ю.А., 
представника позивача: Нестерук М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Управління поліції охорони у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Управління поліції охорони у Вінницькій області (УПО у Вінницькій області) в якому просили:
-визнати протиправним та скасувати наказ Управління поліції охорони у Вінницькій області від 22 грудня 2025 року №291 в частині застосування до поліцейського-водія групи реагування Жмеринського РВ УПО у Вінницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 (спеціальний жетон №0019456) дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Управління поліції охорони у Вінницькій області від 22 грудня 2025 року №176 о/с «По особовому складу» в частині звільнення з Національної поліції України в запас на підставі п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) старшого сержанта поліції ОСОБА_2 (спеціальний жетон №0019456), поліцейського-водія групи реагування Жмеринського районного відділу Управління охорони у Вінницькій області, з 22.12.2025;
- поновити на службі в поліції поліцейського групи реагування Жмеринського РВ УПО у Вінницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 на посаді поліцейського-водія групи реагування Жмеринського районного відділу Управління поліції охорони у Вінницькій області з 23.12.2025 року;
- зобов`язати Управління поліції охорони у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 грудня 2025 року по 30 грудня 2025 року включно та різицю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи з 31 грудня 2025 року по день фактичного поновлення на посаді з відрахуванням обов`язкових податків та зборів;
- рішення суду у частині поновлення ОСОБА_2 на посаді поліцейського групи реагування Жмеринського районного відділу Управління поліції охорони у Вінницькій області допустити до негайного виконання;
- визнати протиправним та скасувати наказ Управління поліції охорони у Вінницькій області від 22 грудня 2025 року №291 в частині застосування до поліцейського групи реагування Жмеринського РВ УПО у Вінницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (спеціальний жетон №0019487) дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Управління поліції охорони у Вінницькій області від 22 грудня 2025 року №176 о/с «По особовому складу» в частині звільнення з Національної поліції України в запас на підставі п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (спеціальний жетон №0019487), поліцейського групи реагування Жмеринського районного відділу Управління охорони у Вінницькій області, з 22.12.2025;
- поновити на службі в поліції поліцейського групи реагування Жмеринського РВ УПО у Вінницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського групи реагування Жмеринського районного відділу Управління поліції охорони у Вінницькій області з 23.12.2025 року;
- зобов`язати Управління поліції охорони у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 грудня 2025 року по день фактичного поновлення на посаді з відрахуванням обов`язкових податків та зборів;
- рішення суду у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського групи реагування Жмеринського районного відділу Управління поліції охорони у Вінницькій області та у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 1 місяць допустити до негайного виконання.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
У судовому засіданні представник позивача - Абдуллаєва Е.Е. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.
Позивач - ОСОБА_2 та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, подали заяви в яких просили розгляд справи здійснювати без їх участі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 02.12.2025 року о 02:54 на ГПЦС УПО надійшов сигнал "Тривога-КТС" з об`єкту, що охороняється АЗС "ОККО", розташованого за адресою: Вінницька обл., м. Жмеринка, вул. Київська, 32. Охорона КТС зазначеного об`єкту здійснюється цілодобово на підставі договору № 2520Ж від 01.10.2020 року.
Наряд реагування "ЗАМЕТ-2" Жмеринського РВ УПО у Вінницькій області, до складу якого входили поліцейський-водій групи реагування Жмеринського РВ УПО Вінницької області старший сержант поліції ОСОБА_2 та поліцейський групи реагування Жмеринського РВ УПО Вінницької області старший сержант поліції ОСОБА_1 , виїхали до об`єкту охорони для відпрацювання сигналу.
О 02:57 наряд реагування прибув на охоронюваний об`єкт. Під час обстеження території АЗС було виявлено бійку між ОСОБА_3 та інспектором взводу № 2 Стрілецького батальйону ГУНП Вінницької області капітаном поліції ОСОБА_4 . На місце події о 03:32 було викликано карету ШМД Жмеринської ЦРЛ, лікарями якої о 04:01 було констатовано смерть ОСОБА_3 .
За фактом вказаного наказом УПО у Вінницькій області № 282 від 02.12.2025 року призначено проведення службового розслідування. 
Так, службовим розслідуванням по факту виїзду на сигнал "Тривога-КТС" з об`єкту, що охороняється - АЗС "ОККО", розташованого за адресою: Вінницька обл., м. Жмеринка, вул. Київська, 32, групою реагування "ЗАМЕТ-2" Жмеринського РВ УПО у Вінницькій області від 02.02.2025 року встановлено, що виконання окремими посадовими особами УПО Вінницької області, зокрема ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , норм, обов`язків та зобов`язань закріплених у Закону України "Про Національну поліцію", Статуті, а також вимог керівників, що містяться у організаційно-розпорядчих актах Національної поліції України та Департаменту поліції охорони, не здійснювалося на належному рівні. Вказане відображено у висновку дисциплінарної комісії від 02.12.2025 року.
На підставі вказаних висновків наказом УПО у Вінницькій області "Про притягнення до дисциплінарного відповідальності працівників Жмеринського РВ УПО у Вінницькій області" №291 від 22.12.2025 року за порушення службової дисципліни, неналежне дотримання вимог пункту 1, 2, 6 частини 1 статті 8, статті 64 Закону України "Про національну поліцію", пунктів 1, 2, 4, 5, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, наказу МВС України від 18.12.2018 року № 1026 "Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису", керуючись статтями 1, 11, 12, 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до поліцейських ОСОБА_1 (пункт 1 цього наказу) та ОСОБА_2 (пункт 2 цього наказу) застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
Так, наказом начальника УПО Вінницької області (по особовому складу) № 176 о/с від 22.12.2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звільнено з Національної поліції України в запас відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).
Не погоджуючись із вказаними наказами відповідача та вважаючи звільнення незаконним, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до суду з даними позовами.
За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо необґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.
Відпвідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина 6 ст. 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України “Про Національну поліцію” №580-VIII від 02 липня 2015 року (Закон №580).
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону №580 у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 1 ст. 18 Закону №580 визначені основні обов`язки поліцейського, зокрема поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Статтею 19 Закону №580 передбачені види відповідальності поліцейських. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону №580, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 64 Закону№580 особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (Дисциплінарний статут).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Частиною 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:
1)бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;
4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;
5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;
7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;
8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;
9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;
10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;
11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;
12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;
13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;
14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Статтею 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).
При цьому, ст. 13 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Згідно зі ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Так, порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Статтею 18 Дисциплінарного статуту визначено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:
-надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;
- подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;
- ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;
- подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;
- користуватися правничою допомогою.
Згідно з ч. 1 ст. 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Згідно з ч.1 ст. 20 Дисциплінарного статуту, повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень мають керівники в межах, визначених цим Статутом. 
Наказом МВС від 09.11.2016 року №1179 затверджені Правила етичної поведінки поліцейських (Правила), відповідно до п.1 розділу 1 якого ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.
Крім того, ст. 40 Закону № 580-VIII передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, як, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Вказані технічні прилади та технічні засоби поліція може закріплювати на однострої.
Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026 (Інструкції № 1026) врегульовано застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів. Застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення; охорони громадської безпеки та власності; забезпечення безпеки осіб; забезпечення публічної безпеки і порядку.
Відповідно до пунктів 4, 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Також пунктами 1, 2 ІІІ Інструкції №1026 розділу передбачено, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (Порядок №893), зареєстрований у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 року за №1355/32807.
Згідно п. 1 розділу ІІ Порядку службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
У наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо) (п. 4 розділу ІІ Порядку).
Пунктом 1 розділу V Порядку визначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку (пункт 4 Розділу V Порядку № 893).
Пунктом 6 Порядку № 893 визначено право поліцейським, стосовно якого призначено службове розслідування, подати уповноваженому керівнику письмову скаргу на дії осіб, які його проводять.
При цьому, розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування (пункт 7 Розділу V Порядку № 893).
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування (пункт 13 Розділу V Порядку № 893).
Згідно з розділом VI Порядку №893, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості: дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження).
У разі залучення до проведення службового розслідування фахівців та представника поліцейського також зазначаються їх прізвища, ініціали та статуси у службовому розслідуванні.
В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.
В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні.
У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.
У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.
Таким чином слідує, що підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Водночас, обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.
Стосовно тверджень апелянта про наявність процедурних порушень з боку дисциплінарної комісії, які полягають в тому, що його не ознайомили з висновком службового розслідування, про що свідчить відсутність його підпису про ознайомлення на ньому, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, ані Дисциплінарний статут, ані Порядок №893 не містять норм, які б зобов`язували комісію попередньо ознайомити особу з висновком до моменту винесення наказу про стягнення
При цьому, відсутність підпису поліцейського про ознайомлення з висновком службового розслідування не є безумовною підставою для скасування наказу про притягнення до відповідальності, якщо особа не була позбавлена можливості надати пояснення під час самого розслідування.
Так, у матеріалах справи наявні письмові пояснення позивача, відібрані під час розслідування, а відтак його право на захист вважається дотриманим. Факт того, що позивача не ознайомили з висновком службового розслідування можна розцінювати як процедурний недолік, однак це не може вплинути на правильність висновків комісії.
Щодо виявлених в ході проведеного службового розслідування порушень, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, згідно матеріалів справи, зокрема висновку службового розслідування, проведеного на підставі наказу УПО у Вінницькій області № 282 від 02.12.2025 року, встановлено, що 02.12.2025 року о 02:54 на ГПЦС УПО надійшов сигнал "Тривога-КТС" з об`єкту, що охороняється - АЗС "ОККО", розташованого за адресою: Вінницька обл., м. Жмеринка, вул. Київська, 32.
Наряд реагування "ЗАМЕТ-2" Жмеринського РВ УПО у Вінницькій області, до складу якого входили поліцейський-водій групи реагування Жмеринського РВ УПО Вінницької області старший сержант поліції Пастушенко Р.С та поліцейський групи реагування Жмеринського РВ УПО Вінницької області старший сержант поліції ОСОБА_1 , виїхав до об`єкту охорони для відпрацювання сигналу.
О 02:57 наряд реагування прибув на охоронюваний об`єкт. Під час обстеження території АЗС було виявлено бійку між ОСОБА_3 та інспектором взводу № 2 Стрілецького батальйону ГУНП Вінницької області капітаном поліції ОСОБА_4 . На місце події о 03:32 було викликано карету ШМД Жмеринської ЦРЛ, лікарями якої о 04:01 було констатовано смерть ОСОБА_3 .
Крім того, слідчим Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідування встановлено, що позивачі, перевищуючи свої службові повноваження застосували фізичну силу до осіб, під час відпрацювання спрацювання КТС на "ОККО". За вказаним фактом відкрито кримінальне провадження № 62025240040005244 від 02.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 365 КК України.
Також, при дослідженні висновку службового розслідування та відеодоказів (відеозапису камер АЗС "ОККО") встановлено, що, розбороняючи бійку, ОСОБА_1 застосував фізичну силу до жінки, яка розбороняла чоловіків.
Більше того, при проведенні службового розслідування здійснено перевірку дотримання вимог Інструкції № 1026 та встановлено, що боді камери позивачів не вмикалися. Автомобільний реєстратор також на працював.
Так, в обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив про те, що після сигналу Тривога та прибуття ними на АЗС пройшло приблизно 2 хвилини, а тому вони не встигли увімкнути боді камери. Також зазначив про те, що записи з відеореєстратора службового авто відсутні, оскільки відеореєстратор вмикається разом з замком запалення автомобіля, а так як група реагування працювала в приміщенні АЗС, то замок запалення службового автомобіля було вимкнено й відповідно відеореєстратор також не міг працювати. При цьому, дисциплінарною комісією не було встановлено факт технічної несправності бодікамер та відеореєстратора.
З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, виїзд на об`єкт за сигналом «Тривога» є безпосереднім виконанням поліцейським його службових обов`язків, спрямованих на припинення правопорушень та охорону публічного порядку.
Матеріалами справи (зокрема, висновком службового розслідування) підтверджується та не заперечується позивачем, що він був належним чином забезпечений портативним відеореєстратором та бодікамерою.
Відповідно до вимог Інструкції №1026 обов`язок щодо належного використання, включення та забезпечення безперервної роботи відеореєстратора покладається безпосередньо на поліцейського, якому цей пристрій довірено. Єдиним винятком для вимкнення пристрою є виникнення у поліцейського особистого приватного становища (короткочасна перерва тощо), що у даному випадку повністю виключається, оскільки позивач перебував на реагуванні на виклик "тривоги."
Колегія суддів звертає увагу на те, що дотримання службової дисципліни та виконання інструкцій МВС є професійним обов`язком працівника поліції, який не може нівелюватися суб`єктивними факторами (неуважність, поспіх), оскільки це ставить під загрозу збір доказів та дискредитує авторитет правоохоронного органу.
Отже, виїжджаючи на виклик позивач повинен був впевнетись, що бодікамера увімкнена і для вчинення таких дій позивачу було достатньо 2 хвилин.
Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про ймовірну технічну несправність камери, оскільки матеріали справи не містять рапортів позивача про виявлення дефектів пристрою під час його отримання або під час зміни, що свідчить про свідоме ігнорування обов`язку увімкнення відеореєстратора та бодікамери.
Разом з тим, виїзд за сигналом "Тривога" є зоною підвищеної небезпеки та потенційного правопорушення. Неувімкнення бодікамери у такий момент свідчить про невиправдану професійну недбалість, яка не сумісна із високими стандартами поведінки працівника Національної поліції України.
Відеофіксація покликана забезпечити прозорість діяльності поліції, захистити самого поліцейського від неправдивих звинувачень, а також гарантувати права громадян. Самовільне невиконання цього обов`язку руйнує стандарт прозорості та є грубим порушенням службової дисципліни.
Дисциплінарна відповідальність за вказане порушення настає за сам факт невиконання чи неналежного виконання службових обов`язків (формальний склад проступку). При цьому, сама суть порушення полягає у створенні ризику неможливості об`єктивного встановлення обставин події на об`єкті охорони (виклику тривоги) у разі виникнення конфліктної чи позаштатної ситуації.
Враховуючи викладене, невиконання позивачем вимог Інструкції № 1026 щодо безперервної фіксації подій під час реагування на тривогу є протиправною бездіяльністю, яка обмежує можливість держави довести законність дій поліції та порушує права громадян на об`єктивну фіксацію події. Така поведінка позивача містить ознаки дисциплінарного проступку (порушення службової дисципліни), а тому притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за цим фактом є цілком правомірним та обґрунтованим.
Також, в апеляційній скарзі позивач зазначив про те, що до нього необґрунтовано застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, а також не враховано позитивні характеристики за місцем служби та відсутність попередніх стягнень.
З цього приводу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, визначені у ст. 13 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну), а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.
Колегія суддів звертає увагу на те, що визначення конкретного виду дисциплінарного стягнення (від зауваження до звільнення) є виключною компетенцією уповноваженого керівника поліції. Суд здійснює лише перевірку законності процедури притягнення до відповідальності та наявності самого факту проступку. Враховуючи те, що факт порушення підтверджений матеріалами справи, а процедура розслідування проведена без порушень, а відтак суд не має правових підстав втручатися в дискреційні повноваження керівника та оцінювати доцільність обраного ним заходу впливу.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про протиправність наказу через його винесення у період тимчасової непрацездатності позивача, оскільки чинне законодавство, що регулює порядок проходження служби в поліції, не містить заборони на прийняття (винесення) наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення під час перебування працівника на лікарняному.
При цьому, норма ч. 4 ст. 22 Дисциплінарного статуту встановлює обмеження не на прийняття рішення про звільнення, а на його виконання. 
Тобто, правовим наслідком перебування поліцейського на лікарняному є автоматичне перенесення дати фактичного звільнення (припинення службових відносин) на перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності. Відсутність додаткового розпорядчого документа відповідача щодо уточнення дати звільнення не нівелює законність самого факту притягнення до дисциплінарної відповідальності та не є безумовною підставою для поновлення на службі, оскільки права позивача в частині гарантій на охорону здоров`я та оплату лікарняного не були порушені.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що наказ видано в період лікарняного і до нього не вносилися зміни навіть після прийняття рішення судом першої інстанції в якому на цей факт звернуто увагу відповідача, не є підставою для визнання такого наказу протиправним та його скасування.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що матеріалами службового розслідування доведено факт порушення позивачем службової дисципліни, а тому відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку відтак оскаржувані накази прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для їх скасування.
При цьому, інші доводи та аргументи апелянта зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про його незгоду із правовою оцінкою судом першої інстанції обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.
Крім того, у апеляційній скарзі не зазначено жодної норми матеріального або процесуального права, яку порушив суд першої інстанції під час розгляду даної справи та обставини або доказу, якому суд першої інстанції не дослідив чи не надав належної оцінки.
Враховуючи вище викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. .

Головуючий	 		Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Граб Л.С.    Сторчак В. Ю.