Справа № 527/624/26 
провадження 2/527/681/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 червня 2026 року м. Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Павлійчук А.В.,
секретаря судового засідання Козинко Ю.С.
розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Глобинського районного суду Полтавської області в м. Глобине цивільну справу № 527/624/26 за позовом Виконавчого комітету Градизької селищної ради як орган опіки та піклування (служба у справах дітей) в інтересах дитини, яка залишилися без батьківського піклування ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та накладення заборони на відчуження майна, -
в с т а н о в и в :
У березні 2026 позивач звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та накладення заборони на відчуження майна.
У своїй заяві позивач зазначив, що подружжя ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт ID № НОМЕР_1 , запис № 19930503-11316, орган що видав 6317, дата видачі 20 жовтня 2023р., дійсний до 20 жовтня 2033р., та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Жовтневим РВ у м.Харкові ГУДМС України в Харківській області 20 січня 2016р., від зареєстрованого шлюбу мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 16 грудня 2015р.).
Сім`я багатодітна, батьки мають ще двоє менших синів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
У 2024 році подружжя, яке мало статус внутрішньо переміщених осіб, придбали будинок за адресою: АДРЕСА_1 та переїхали проживати у Градизьку громаду влітку 2025 року. Відповідно до витягів із реєстру територіальної громади обоє батьків та троє дітей 24 жовтня 2025р. зареєстрували місце свого проживання за вказаною адресою. Відповідно до договору купівлі - продажу від 15 серпня 2024 р. серії НОМЕР_4 власником житлового будинку є ОСОБА_5 .
В зв`язку малим терміном проживання у громаді, компрометуючі матеріали на сім`ю не находили, батько був мобілізованим та звільнився із ЗСУ влітку 2025 р. в з`язку із народженням третього сина.
До служби у справах дітей виконавчого комітету Градизької селищної ради вночі 03 березня 2026 р надійшло повідомлення від фельдшера ШМД про виявлення жорстокого поводження із дитиною 10 років: глюкоза крові 2.2 мм.л., заморена голодом, странгуляційна борозна на шиї свідчила, що хлопчика душили; численні забійні садна, батьки обливали тривалий час холодною водою; замордований, не реагував на оточуючих.
Того ж дня отримано смс -повідомлення від поліції про те, що ввечері 02 березня 2026 р. о 22:22 зі служби 102 до ЧЧ ВП №1 Кременчуцького РУП надійшло повідомлення від ШМД про те, що за адресою: АДРЕСА_1 - дитина отримала травму голови, плаче, кричить. Каретою ШМД дитину ОСОБА_6 було доставлено до дитячої лікарні м. Кременчук із первинним діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, численні забої та садна по тілу. В дитячій лікарні під час первинного обстеження ОСОБА_9 виявлено численні садна на тілі, які за часом утворення спричинені як на момент звернення так і декілька днів тому.
В ході перевірки факту жорстокого поводження з дитиною службою у справах дітей комісійно проведено обстеження житлово - побутових умов сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 (акт від 03 березня 2026р. № 35). Встановлено, що у будинку холодно, безлад, антисанітарія, сторонній запах, собака у будинку. Меблі та речі у занедбаному стані, меблі частково розламані. Одяг та постільна білизна розкидані по будинку. Із продуктів харчування наявні крупи, олія. У холодильнику спорчені продукти, які вкриті пліснявою. На вулиці безлад, стоїть непрацююча морозильна камера, в якій спорчене м`ясо. Сім`я утримує птицю та 4х кіз. Фактично умови незадовільні, для малолітніх дітей умови не створені.
В ході бесіди із батьком ОСОБА_10 встановлено, що таким чином він виховував сина ОСОБА_6 за те, що син вночі їв цукерки. Підтвердив, що ввечері із дружиною разом вживали алкоголь та у стані агресії „виховували" сина поки той не втратив свідомість, тільки тоді викликали швидку допомогу. Також батько підтвердив, що таке виховання мало постійний систематичний характер, що протягом тижня щодня по декілька годин ставив сина на коліна на гречку. Систематично бив ОСОБА_6 по спині лозиною, ногами бив по тулубу дитини, при цьому був тверезим та усвідомлював значення своїх дій.
В ході бесіди із матір`ю ОСОБА_12 встановлено, що чоловік систематично протягом 2 місяців бив сина ОСОБА_6 , бо малолітній крав цукерки вночі. Вона плуталася у показах, говорила, що не бачила самого процесу побиття, але потім підтвердила, що разом із чоловіком била сина рукою. Підтвердила, що ОСОБА_6 є учнем Харківського ліцею (онлайн), але фактично не навчався. На запитання чому дитина не зарахована до школи Градизької громади - пояснити мати не могла, також повідомила, що декларації із сімейним лікарем Центру ПМСД Градизької селищної ради не заключила, діти не лікувалися та не обстежувалися.
ОСОБА_6 доставлений до цілодобового травматологічного пункту травматологічного відділення з цілодобовим травматологічним пунктом педіатричного центру - «Дитяча лікарня КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» у тяжкому стані, лікарями зафіксовані тілесні ушкодження у вигляді травм голови, обличчя та усього тіла. Дитина лікарям повідомила, що травми він отримав від батька та матері, які його били, душили, ставили на коліна на гречку (повідомлення від 03 березня 2026р. №01-15/512 додається). 
Малолітній ОСОБА_6 переведений до КIП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» 03 березня 2026р. Згідно повідомлення установи від 04 березня 2026р. № 01-11/457 дитина переведена із попереднім діагнозом: синдром жорстокого поводження з дитиною. ЗЧМТ, забій головного мозку. Субдуральна гематома справа. Набряк головного мозку зі зміщенням серединних структур. Множинні забої, садна, підшкірні обширні гематоми волосистої ділянки голови, обличчя, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок. Горизонтальний поштовхоподібний ністагм. На сьогодні хлопчик проходить діагностику а лікування, вирішується питання щодо оперативного втручання.
Відповідно до повідомлення Глобинської окружної прокуратури від 04 березня 2026р. № 50-836ВИХ-26 за фактом жорстокого поводження з дитиною СВ ВП №1Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області 03 березня 2026р. внесено відомості до ЄРДР № 12026170510000102 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Враховуючи вищевикладене, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Градизької селищної ради Кременчуцького району 04 березня 2026р. прийнято рішення рекомендувати виконкому прийняти рішення про негайне відібрання ОСОБА_6 у батьків в зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини та відповідно до статті 170 Сімейного кодексу України звернутися до суду про відібрання дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав терміном на один рік.
В зв`язку із складними життєвими обставинами у сім`ї, вживання батьками алкоголю, вчинення домашнього насильства та присутність кривдника, а також незадовільних умов проживання мати ОСОБА_5 звернулася із заявою про влаштування менших дітей ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до сім`ї патронатного вихователя терміном на три місяці, з можливим продовженням перебування до 6 місяців, на час подолання складних життєвих обставин у родині.
Під час спілкування із малолітнім ОСОБА_6 , стали відомі додаткові факти жорстокого поводження обох батьків із сином. Хлопчик повідомив, що регулярно батько душив його шнуром та за шию прив`язував до ніжки столу, де дитина і ночувала на голій підлозі, бив ногами по тулубу та по голові. За численними знущаннями батьками над сином спостерігала мати, інколи била теж дитину, ніколи не заступалася та не жаліла. ОСОБА_6 просив не віддавати його батькам, бо нехоче з ними жити.
Враховуючи вищевикладене, виходячи із найкращих інтересів дитини, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Градизької селищної ради 06 березня 2026р. (протокольне рішення № 05) затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матір ОСОБА_16 та ОСОБА_17 стосовно сина ОСОБА_6 . З метою захисту майнових прав дитини вирішено стягнути аліменти із батьків на утримання сина та накласти заборону на відчуження житлового будинку, право користування яким має малолітній ОСОБА_6 .
На підставі викладеного позивач прохав суд позбавити відповідачів батьківських прав стосовно ОСОБА_1 , стягнути з відповідачів аліменти на утримання ОСОБА_1 накласти заборону на відчуження житлового будинку, право користування яким має малолітній ОСОБА_1 .
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Приймаючи до уваги викладене, суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , видане Московським відділом ДРАЦ Харківського міського управління юстиції 16.12.2015).
Сім`я багатодітна, батьки мають ще двоє менших синів ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
У 2024 році подружжя, яке мало статус внутрішньо переміщених осіб, придбали будинок за адресою: АДРЕСА_1 та переїхали проживати у Градизьку громаду влітку 2025 року. Відповідно до витягів із реєстру територіальної громади обоє батьків та троє дітей 24 жовтня 2025р. зареєстрували місце свого проживання за вказаною адресою. Відповідно до договору купівлі - продажу від 15 серпня 2024р. серії НТН №376718 власником житлового будинку є ОСОБА_5 .
До служби у справах дітей виконавчого комітету Градизької селищної ради вночі 03 березня 2026 р надійшло повідомлення від фельдшера ШМД про виявлення жорстокого поводження із дитиною 10 років: глюкоза крові 2.2 мм.л., заморена голодом, странгуляційна борозна на шиї свідчила, що хлопчика душили; численні забійні садна, батьки обливали тривалий час холодною водою; замордований, не реагував на оточуючих.
Того ж дня отримано смс -повідомлення від поліції про те, що ввечері 02 березня 2026 р. о 22:22 зі служби 102 до ЧЧ ВП №1 Кременчуцького РУП надійшло повідомлення від ШМД про те, що за адресою: АДРЕСА_1 - дитина отримала травму голови, плаче, кричить. Каретою ШМД дитину ОСОБА_6 було доставлено до дитячої лікарні м. Кременчук із первинним діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, численні забої та садна по тілу. В дитячій лікарні під час первинного обстеження ОСОБА_1 виявлено численні садна на тілі, які за часом утворення спричинені як на момент звернення так і декілька днів тому.
В ході перевірки факту жорстокого поводження з дитиною службою у справах дітей комісійно проведено обстеження житлово - побутових умов сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 (акт від 03 березня 2026р. № 35). Встановлено, що у будинку холодно, безлад, антисанітарія, сторонній запах, собака у будинку. Меблі та речі у занедбаному стані, меблі частково розламані. Одяг та постільна білизна розкидані по будинку. Із продуктів харчування наявні крупи, олія. У холодильнику спорчені продукти, які вкриті пліснявою. На вулиці безлад, стоїть непрацююча морозильна камера, в якій спорчене м`ясо. Сім`я утримує птицю та 4х кіз. Фактично умови незадовільні, для малолітніх дітей умови не створені.
ОСОБА_1 доставлений до цілодобового травматологічного пункту травматологічного відділення з цілодобовим травматологічним пунктом педіатричного центру - «Дитяча лікарня КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» у тяжкому стані, лікарями зафіксовані тілесні ушкодження у вигляді травм голови, обличчя та усього тіла. Дитина лікарям повідомила, що травми він отримав від батька та матері, які його били, душили, ставили на коліна на гречку (повідомлення від 03 березня 2026р. №01-15/512 додається). 
Малолітній ОСОБА_6 переведений до КIП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» 03 березня 2026р. Згідно повідомлення установи від 04 березня 2026р. № 01-11/457 дитина переведена із попереднім діагнозом: синдром жорстокого поводження з дитиною. ЗЧМТ, забій головного мозку. Субдуральна гематома справа. Набряк головного мозку зі зміщенням серединних структур. Множинні забої, садна, підшкірні обширні гематоми волосистої ділянки голови, обличчя, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок. Горизонтальний поштовхоподібний ністагм. На сьогодні хлопчик проходить діагностику а лікування, вирішується питання щодо оперативного втручання.
Відповідно до повідомлення Глобинської окружної прокуратури від 04 березня 2026 р. № 50-836ВИХ-26 за фактом жорстокого поводження з дитиною СВ ВП №1Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області 03 березня 2026р. внесено відомості до ЄРДР № 12026170510000102 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Виконавчий комітет Градизької селищної ради Кременчуцького району 04 березня 2026р. прийняв рішення рекомендувати виконкому прийняти рішення про негайне відібрання ОСОБА_1 у батьків в зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини та відповідно до статті 170 Сімейного кодексу України звернутися до суду про відібрання дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав терміном на один рік.
06.03.2026 року Виконавчим комітетом Градизької селищної ради Кременчуцького району прийнято протокольне рішення № 05 яким затверджено Висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стосовно сина ОСОБА_1 » у зв`язку із невиконанням батьківських обов`язків, та жорстоким поводженням з дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.
Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.
Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.
Разом з цим, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухиляються від виконання батьківських обов`язків свідомо - що підтверджується жорстоким побиттям дитини, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини підтверджені належними та допустимими доказами.
Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п.2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дітей в матеріалах справи наявні.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі справа № 753/2025/19 вказав, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес батька до дитини.
Позивачем доведено, що поведінка відповідачів є свідомим нехтуванням нами своїми батьківськими обов`язками та наявністю в її діях вини.
Таким чином, враховуючи наведені обставини, та беручи до уваги те, що відповідачі в справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, тому їх слід позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стосовно вимоги про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно положень ст.181 СК України способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі.
Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року "Про виконавче провадження" стягнення не повинне перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Згідно з положеннями ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частиною другою ст.182 СК України регламентовано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 191 СК України унормовано, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ч.1 і 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Таким чином, вказана позовна вимога підлягає до задоволення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 
Щодо позовної вимоги про накладення заборони на відчуження житла, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає таке.
Згідно ч.4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року № 789-ХІІ у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню прав дітей.
Згідно з ч.1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною 3 статті 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей.
Відповідно до ч.3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї.
Згідно копії Договору купівлі продажу від 15.08.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Ганночкою О.В. за реєстровим номером № 1588 житловий будинок з господарським спорудами за адресою : АДРЕСА_1 де зареєстрований неповнолітній ОСОБА_1 належить ОСОБА_3 , яка є його матір`ю.
Частиною 1 статті 248 Сімейного Кодексу України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала.
З огляду на викладене суд позов задовольняє.
Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави, згідно ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 3-15, 76, 82, 206, 211, 247,258, 259, 263, 265, 268,273, 281-285 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
Позов Виконавчого комітету Градизької селищної ради як орган опіки та піклування (служба у справах дітей) в інтересах дитини, яка залишилися без батьківського піклування ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та накладення заборони на відчуження майна - задовольнити.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт ID № НОМЕР_1 , запис № 19930503-11316, орган що видав 6317, дата видачі 20 жовтня 2023 р., дійсний до 20 жовтня 2033 р., та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Жовтневим РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області 20 січня 2016р. позбавити батьківських прав стосовно сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 16 грудня 2015р.).
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт ID № НОМЕР_1 , запис № 19930503-11316, орган що видав 6317, дата видачі 20 жовтня 2023 р., дійсний до 20 жовтня 2033 р. РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 09.03.2026 року і до досягнення ним повноліття. 
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Жовтневим РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області 20 січня 2016р. РНОКПП НОМЕР_6 ) аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 09.03.2026 року і до досягнення ним повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.
Накласти заборону на відчуження майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 де зареєстрований неповнолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до досягнення ним повноліття.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 3993 грн. 60 коп. на рахунок: Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код за ЄДРПОУ:37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106; Призначення платежу - Судовий збір.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду. 
Повне найменування сторін:
Позивач: Виконавчий комітет Градизької селищної ради як орган опіки та піклування (служба у справах дітей) (Полтавська область, Кременчуцький район, смт Градизьк, вул. Київська, 51, ЄДРПОУ: 04382062);
Відповідачі:  ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Суддя   А. В. Павлійчук