Справа № 522/20297/25
Провадження № 2/474/62/26

РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)

16.06.26 с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Сокола Ф.Г.
за участю секретаря судового засідання Лисейко Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства “Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

встановив:

09.09.2025р. Акціонерне товариство “Універсал Банк” (далі - позивач) звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідачка), в якому просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг “Monobank” від 18.06.2019р. станом на 04.06.2025р. в розмірі 44 477 грн. 41 коп.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що “Мonobank” - це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю проекту monobanк є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Онбординг - встановлення ділових відносин з клієнтом, починаючи з травня 2020 року відбувається, у т.ч. шляхом: відеоверифікація працівником банку дистанційно; ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта, тощо. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ “Універсал Банк” опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https:www.monobank.ua/terms. 
18.06.2019р. ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг.
Анкета - заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала примірник вказаних документів у мобільному додатку.
На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту в розмірі 30 000 грн. на поточний рахунок спеціальним платіжним засобом за яким є платіжна карта НОМЕР_1 .
Надання і обслуговування кредиту обумовлено в Умовах та правилах обслуговування в АТ “Універсал Банк”, зокрема у розділі ІІ визначено, що форма надання кредиту: поновлювальний кредитний ліміт/кредитна лінія, який може бути використаний для отримання готівкових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари та послуги. На суму наданого кредиту банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту, за фактично витрачені в рахунок кредиту кошти з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками зазначеними у тарифах. Погашення кредиту та сплата відсотків здійснюється щомісяця (щомісячний мінімальний платіж). 
Згідно з Тарифами: пільговий період за карткою - 62 дні, пільгова відсоткова ставка 0,00001% річних, розмір обов`язкового щомісячного платежу - 4% від заборгованості, базова відсоткова ставка - 3,1% на місяць, збільшена відсоткова ставка на місяць - 6,2% на місяць.
Станом на 03.02.2025р. у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі положення п. 5.17 п. 5 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення зобов`язань, та вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк, 03.02.2025р., направив повідомлення “пуш” про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості.
Проте, відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п.п. 5.18, 5.19 кредит став у формі “на вимогу” та на залишок простроченої заборгованості банк нарахував неустойку. 
Пославшись на положення ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України позивач вказав на наявність у нього права достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Станом на 04.06.2025р., загальний розмір заборгованості відповідачки перед АТ «Універсал Банк» становить 44 477 грн. 41 коп., з яких 44 477 грн. 41 коп. (загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом)), яка відповідачкою не погашена.
Представник позивача Мєшкін К.І. в судові засідання 23.02.2026р., 06.04.2026р. та 16.06.2026р. не з`явився, хоча належним чином у порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. Водночас, у прохальній частині позовної заяви клопотав про розгляд справи за відсутності представника позивача, у якій позовні вимоги підтримав, дав згоду на заочний розгляд справи.
Відповідачка в судові засідання 23.02.2026р., 06.04.2026р. та 16.06.2026р. не з`явилася, хоча належним чином у порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації місця проживання поштовим зв`язком рекомендованим листом з повідомленням, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, а також не подала до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи.
16.06.2026р. судом у порядку, визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. 
Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
18.06.2019р. між ПАТ “Універсал Банк” (правонаступником якого є АТ “Універсал Банк”), в рамках проекту monobank, та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання банківських послуг, який представляє собою Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, на підставі якої позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості з відповідачки.
Вказана анкета-заява підписана відповідачкою та представником банку ОСОБА_2 .
В анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 18.06.2019р. (далі - анкета-заява від 18.06.2019р.), позичальниця ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов в анкеті-заяві. Проставленням власноруч підпису під цією анкетою-заявою, вона погодилася, що анкета - заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, та, що вона ознайомлена з переліченими документами, та отримала їх примірник у мобільному додатку. Погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати (зменшувати) кредитний ліміт, про що остання зобов`язалася повідомляти позичальника шляхом надсилання повідомлення у мобільний додаток. (п.п. 1, 2, 3 анкети-заяви від 18.06.2019р.).
У п. 6 анкети-заяви від 18.06.2019р. позичальниця зазначила, що слід вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги, в т.ч. електронний/електронний цифровий підпис, обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй у Банку. Та засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися нею для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій. Також визнала, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. 
Пунктом 9 анкети-заяви від 18.06.2019р. позичальниця підтвердила, що анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку.
У п. 10 анкети-заяви від 18.06.2019р. позичальниця надала право банку здійснювати договірне списання коштів з усіх її рахунків відкритих у банку, без додаткового його розпорядження, для погашення будь-яких договірних зобов`язань перед Банком, що випливають з умов договору.
Також у анкеті-заяві від 18.06.2019р., п.11, позичальниця просила усе листування щодо цього Договору здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали зв`язку, відповідно до умов Договору.
До позову банк додав Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ “Універсал Банк” при наданні банківських послуг щодо продуктів “monobank”, затверджені протоколом Правління АТ “Універсал Банк” № 46 від 24.11.2021р., які набирають чинності з 27.11.2021р., а також Тарифи “Чорна картка “monobank”, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, у яких відсутній підпис позичальниці, вчинений у спосіб передбачений в Анкеті-заяві. Підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачкою цих документів, що відповідали б часу та даті укладення кредитного договору 18.06.2019р., - матеріали справи не містять.
У Паспорті споживчого кредиту “Чорна картка “monobank”, без дати, зазначено про те, що дата надання інформації - є датою підписання договору кваліфікованим електронним підписом кредитодавця, та що споживач отримує паспорт споживчого кредиту у мобільному додатку та підписує його у електронному вигляді до підписання договору. При цьому інформація зазначена у наданому суду Паспорті споживчого кредиту актуальна до 01.01.2023р. В ньому ж зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації наведеної у цьому Паспорті споживчого кредиту. 
Відповідно до довідки про наявність рахунку від 04.06.2025р. клієнта ОСОБА_3 їй було відкрито рахунок НОМЕР_3 , картка № НОМЕР_1 типу “Чорна Картка”, у валюті гривні, зі статусом - активна до 09/28.
За довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту від 04.06.2025р. відповідачці було встановлено суму кредитного ліміту: 21.10.2023р. - 10 000 грн., 04.11.2023р. - 3 000 грн., 07.11.2023р. - 2 000 грн., 1 000 грн., 500 грн., 200 грн. та 100 грн.; 25.11.2023р. - 1 000 грн., 14.12.2023р. - 2 000грн.; 19.12.2023р. - 3 000 грн.; 23.12.2023р. - 4 000 грн.; 25.12.2023р. - 5 000 грн.; 28.12.2023р. - 5 500 грн; 06.01.2024р. - 4 000 грн., 1 00 грн., 2 000 грн., 3 000 грн.; 13.01.2024р. - 4 000грн.; 15.01.2024р. - 2 000 грн., 23.01.2024р. - 2 500 грн., 24.01.2024р. - 3 000 грн.; 25.01.2021р. - 3 500грн.; 28.01.2024р. - 4 000 грн., 4 500 грн.; 30.01.2024р. - 5 000грн.; 02.04.2024р. - 2 000 грн.; 06.02.2024р. - 3 000 грн.; 08.02.2024р. - 3 500 грн.; 08.02.2024р. - 4 000 грн.; 09.02.2024р. - 5 000 грн.; 10.02.2024р. - 6 000 грн.; 11.02.2024р. - 7 000грн.; 12.02.2024р. - 8 000 грн.; 13.12.2024р. - 9 000 грн.; 14.02.2024р. - 10 000 грн.; 19.02.2024р. - 20 000 грн.; 20.02.2024р. - 30 000 грн. 
З наданих банком розрахунку заборгованості за період з 22.06.2019р. до 04.06.2025р. та виписки (особового рахунку) з 22.06.2019р. до 01.02.2025р. про рух коштів по рахунку НОМЕР_4 (картка № НОМЕР_5 ), детальної виписки про рух коштів по карті № НОМЕР_5 за договором від 18.06.2019р. станом на 04.06.2025р., вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 04.06.2025р. становить 44 477 грн. 41 коп., - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту). При цьому із цих же документів вбачається, що відповідачка з 22.06.2019р. до 01.09.2024р. користувався кредитним коштами, оплачував товари та послуги, здійснював зняття готівки, інше. За весь час користування карткою, відповідачкою було проведено витрат по картці на суму 340 141 грн. 88 коп., та проведено поповнень карткового рахунку на суму 295 664 грн. 47 коп. Сума овердрафту (мінус по картці) становить -14 477 грн. 41 коп. Також, у період з 01.05.2024р. по 01.02.2025р. позивачем нараховувалися (списувалися) відсотки за користування кредитом, загальний розмір яких у вказаний період склав 12 903 грн. 67 коп., комісія загальний розмір якої склав 2 311 грн. 52 коп.
Також, на виконання ухвали суду від 10.11.2025р., в частині витребування доказів, представник позивача, 17.12.2025р., окрім витребуваних документів щодо кредитного договору укладеного між сторонами у виді Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 18.06.2019р., на підставі якого ним заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості, надав: 1) укладений між сторонами новий кредитний договір, у виді Заяви клієнта № N20.30.0009547165 від 01.04.2024р., у якій визначено наступні умови кредитування: вид кредиту - покупка частинами; тип кредиту - невідновлювальна кредитни лінія; мета кредиту - придбання товару; ліміт кредиту - 12 089 грн. 00 коп.; строк кредиту 5 місяці; процентна ставка (фіксована) - 0,00001% на рік; розмір щомісячного платежу - 2 014 грн. 85 коп; номер платіжної картка яка є доступом до поточного рахунку на який зараховується сума кредиту - НОМЕР_6 . Та в ній же позичальник просив надати йому кредит “покупка частинами” на умовах, визначених вище, та погодився що вказана заява клієнта разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ “Універсал Банк” при надання банківських послуг щодо продуктів мonobank|Universal Bank, Тарифами, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить кредитний договір, та що він ознайомлений з вказаними документами, отримав їх примірник у мобільному додатку; 2) Паспорт споживчого кредиту покупка частинами від 01.04.2024р. до вказаної заяви клієнта зазначено про те, що інформація зазначена у ньому актуальна до 23 год. 59 хв. 01.04.2024р., та що умови визначені у цьому паспорті споживчого кредиту можуть відрізнятися від інформації наведеної у ньому та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з врахуванням його майнового, сімейного стану та інших обставин; 3) Таблицю обчислення вартості кредиту послуги “Покупка частинами”, у якій визначено дату видачі розстрочки 01.04.2024р. у сумі 12 089 грн., та період кредитування з 01.04.2024р. до 01.09.2024р. з щомісячним платежем 2 014 грн. 83 коп.; 4) форму підтвердження електронного документу “покупка частинами” в якій наявна інформація про ЕП клієнта, а саме: час та дату генерації ключової пари ЕП позичальника, яким підписаний документ як 19.06.2019р., та час формування ЕП як 01.04.2024р.;
Щодо обґрунтованості позовних вимог з огляду на приписи чинного законодавства в сфері кредитних правовідносин слід зазначити таке.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).
Так, за ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Законом України “Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг” № 2664-ІІІ (чинний на час виникнення між сторонами кредитних правовідносин) передбачено, що договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: - у паперовому вигляді; - у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про електронні документи та електронний документообіг”; - шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; - в порядку, передбаченому Законом України “Про електронну комерцію”.
Відповідно до положень ст.ст. 5, 15 Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг” № 851-ІV, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.
Зі змісту ст.ст. 11, 12 Закону України “Про електронну комерцію” № 675-VІІІ (далі - Закон № 675-VІІІ) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VІІІ електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону № 675-VІІІ).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VІІІ відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст 11 Закону № 675-VІІІ у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VІІІ).
Стаття 12 Закону № 675-VІІІ визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про електронні довірчі послуги” №2155-VІІІ (в редакції на час виникнення правовідносин сторін) кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.
Пунктом 24 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про електронні довірчі послуги” передбачено, що кваліфікований надавач електронних довірчих послуг - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, фізична особа - підприємець, яка надає одну або більше електронних довірчих послуг, діяльність якої відповідає вимогам цього Закону та відомості про яку внесені до Довірчого списку.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про електронні довірчі послуги” довірчий список - перелік кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг та інформації про послуги, що ними надаються.
Приписами ст. 35 Закону України “Про електронні довірчі послуги” центральний засвідчувальний орган впроваджує, підтримує в актуальному стані та публікує на своєму офіційному веб-сайті Довірчий список, в якому міститься інформація про кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг разом з інформацією про кваліфіковані електронні довірчі послуги, які вони надають.
Довірчий список повинен впроваджуватися, підтримуватися в актуальному стані та публікуватися в безпечному режимі з обов`язковим додаванням електронної печатки центрального засвідчуваного органу у вигляді, придатному для автоматичної обробки.
Інформація, що міститься у Довірчому списку, є відкритою. Обов`язкові вимоги до Довірчого списку встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок ведення Довірчого списку затверджується головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері електронних довірчих послуг.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ “Універсал Банк”).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Анкета-заява від 18.06.2019р. на підставі якої, позивач, будучи вільним у розпорядженні своїми правами щодо предмету спору, заявив позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості з відповідачки, містить лише анкетні дані відповідачки, її контактну інформацію. В ній зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, а також що вона отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Жодні дані про умови кредитування, в тому числі і щодо розміру процентів за користування кредитними коштами, комісію, вид, розмір та порядок нарахування неустойки, анкета – заява не містить.
Умови і правилами обслуговування в АТ “Універсал Банк” при наданні банківських послуг щодо продуктів мonobank|Universal Bank, які містять Тарифи та Паспорт споживчого кредиту “Чорна картка “monobank”, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, не містять підпису позичальниці у будь-який спосіб. Підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачкою цих документів, що відповідали б часу та даті укладення кредитного договору 18.06.2019р., - матеріали справи не містять.
Крім того, додані до позовної заяви ці ж Умови і правила обслуговування в АТ “Універсал Банк” при наданні банківських послуг щодо продуктів мonobank|Universal Bank, затверджені протоколом Правління АТ “Універсал Банк” № 46 від 24.11.2021р., та набирають чинності з 27.11.2021р., тобто по витіку більш як двох років, після укладення договору між сторонами 18.03.2019р. 
З цих же підстав не заслуговують на увагу посилання позивача на факт ознайомлення відповідачки з Умовами і правила обслуговування в АТ “Універсал Банк” при наданні банківських послуг щодо продуктів мonobank|Universal Bank, Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, що підтверджується тим, що на підставі анкети-заяви відповідачка висловила свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку Monobank шляхом застосування електронного цифрового підпису. 
У постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) зазначено, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. 
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду № 697/302/20 від 18.05.2022р. у справі за позовом акціонерного товариства “Універсал Банк” про стягнення заборгованості. До того ж у цій же постанові Верховний суд зазначив, що оскільки в анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, то в стягненні процентів за користування кредитом, пені, комісії суд першої інстанції відмовив вірно.
Надання ж позивачем Паспорту споживчого кредиту, також не має правового значення для вирішення цих позовних вимог, оскільки в цьому Паспорті відсутні відомості про те, що він є складовою Договору від 18.06.2019р.
Крім того, слід зазначити, що цьому паспорті зазначено, що умови Договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо, у зв`язку з чим цей паспорт не можна вважати складовою договору від 18.06.2019р.
До того ж паспорт споживчого кредиту є лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір процентів, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
При цьому, згідно з ч. 4 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Надані ж позивачем, 17.12.2025р., як докази Заява клієнта № N20.30.0009547165 від 01.04.2024р., Паспорт споживчого кредиту покупка частинами від 01.04.2024р. до вказаної заяви клієнта, Таблиця обчислення вартості кредиту послуги “Покупка частинами”, Форма підтвердження електронного документу “покупка частинами”, є неприйнятними з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При зверненні до суду з позовом Банк обґрунтовував свої позовні вимоги укладенням між сторонами договору про надання банківських послуг, який складається, зокрема, із Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 18.06.2019р. 
При цьому доводи позовної заяви не містять будь-яких посилань та обґрунтувань позовних вимог щодо заяви клієнта № N20.30.0009547165 від 01.04.2024р. з додатками, де викладені нові умови кредитування, а тому вона не може впливати на обов`язки сторін щодо сплати процентів, комісії визначених в заяві від 18.06.2019р., на підставі якої позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості.
То ж, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальницею кошти в добровільному порядку АТ “Універсал Банк” не повернуті, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення загального залишку заборгованості за наданим кредитом яка утворилась в зв`язку з неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань.
З наданих банком розрахунку заборгованості за період з 22.06.2019р. до 04.06.2025р. та виписки (особового рахунку) з 22.06.2019р. до 01.02.2025р. про рух коштів по рахунку НОМЕР_4 (картка № НОМЕР_5 ), детальної виписки про рух коштів по карті № НОМЕР_5 за договором від 18.06.2019р. станом на 04.06.2025р., вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 04.06.2025р. становить 44 477 грн. 41 коп., - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту). При цьому із цих же документів вбачається, що відповідачка з 22.06.2019р. до 01.09.2024р. користувався кредитним коштами, оплачував товари та послуги, здійснював зняття готівки, інше. За весь час користування карткою, відповідачкою було проведено витрат по картці на суму 340 141 грн. 88 коп., та проведено поповнень карткового рахунку на суму 295 664 грн. 47 коп. Сума овердрафту (мінус по картці) становить -14 477 грн. 41 коп. Також, у період з 01.05.2024р. по 01.02.2025р. позивачем нараховувалися (списувалися) відсотки за користування кредитом, загальний розмір яких у вказаний період склав 12 903 грн. 67 коп., комісія загальний розмір якої склав 2 311 грн. 52 коп.
З огляду на вищевикладене слід також зазначити, що оскільки кредитним договором укладеним між позивачем та відповідачкою від 18.06.2019р. не передбачено нарахування відсотків за користування кредитом, комісії, кошти, які були зараховані позивачем на погашення вказаних платежів, підлягають зарахуванню на погашення грошових зобов`язань в порядку, визначеному ст. 534 ЦК України.
Так, ст. 534 ЦК України визначено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом:
1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання;
2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;
3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Отже, з урахуванням умов кредитного договору, грошові кошти, які зараховані на погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії, інших платежів підлягають зарахуванню в рахунок погашення заборгованості за основною сумою заборгованості за кредитом. 
Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості в розмірі 44 477 грн. 41 коп. (загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), що заявлено ним до стягнення підлягають частковому задоволенню, оскільки частина коштів, які були спрямовані на сплату заборгованості за кредитним договором, та мають бути зараховані в рахунок погашення основного боргу за кредитом, були ним нараховані (списані) в рахунок сплати процентів у розмірі 12 903 грн. 67 коп., комісії у сумі 2 311 грн. 52 коп., а тому сума до стягнення має становити 29 262 грн. 22 коп. (44 477 грн. 41 коп. - 12 903 грн. 67 коп. (проценти) - 2 311 грн. 52 коп. (комісії)).
На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 грн. 00 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 992 грн. 12 коп. (65,79%).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258-268, 273, 279-283 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства “Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства “Універсал Банк” заборгованість за договором про надання банківських послуг “Мonobank” від 18.06.2019р., станом на 04.06.2025р., в сумі 29 262 (двадцять дев`ять тисяч двісті шістдесят дві) грн. 22 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом.
Відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства “Універсал Банк” заборгованості за договором про надання банківських послуг “Мonobank” від 18.06.2019р., станом на 04.06.2025р., в сумі 15 215 (п`ятнадцять тисяч двісті п`ятнадцять) грн. 19 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства “Універсал Банк” судові витрати: судовий збір в сумі 1 992 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 12 коп. 
Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 035 (одна тисяча тридцять п`ять) грн. 88 коп. покладаються на позивача Акціонерне товариство “Універсал Банк”.
Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Акціонерне товариство “Універсал Банк” (код ЄДРПОУ 21133352, юридична адреса: 04080, м. Київ, вул. Оленівська, 23).
Відповідачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ). 

Повний текст рішення складений та підписаний “24” червня 2026 року.

Суддя Ф.Г. Сокол