ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року 
м. Київ

справа №240/9321/25
адміністративне провадження № К/990/44362/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Жука А.В., Мацедонської В.Е., 

розглянувши у порядку письмового провадження справу
за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 
на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року (головуючий суддя - Боровицький О.А., судді: Ватаманюк Р.В., Курко О.П.)
у справі № 240/9321/25
за позовом ОСОБА_1 
до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
I. ПРОЦЕДУРА
1. У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704, в редакції чинній з 29 січня 2020 року) при обчисленні в період з 29 січня 2020 року по 05 вересня 2022 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок та доплатити за період з 29 січня 2020 року по 05 вересня 2022 року включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення), з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не застосуванні пункту 4 Постанови № 704 в редакції чинній з 29 січня 2020 року) при обчисленні в період з 06 вересня 2022 року по 19 травня 2023 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме невизначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та доплатити за період з 06 вересня 2022 року по 19 травня 2023 року включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення), з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
2. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року адміністративний позов задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у незастосуванні пункту 4 Постанови № 704 в редакції чинній з 29 січня 2020 року при обчисленні ОСОБА_1 в період з 29 січня 2020 року по 05 вересня 2022 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови. 
Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 провести ОСОБА_1 перерахунок за період з 29 січня 2020 року по 05 вересня 2022 року включно грошового забезпечення та належних у вказаний період виплат з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум. 
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незастосуванні пункту 4 Постанови № 704 в редакції чинній з 29 січня 2020 року при обчисленні ОСОБА_1 в період з 06 вересня 2022 року по 19 травня 2023 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови. 
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 скласти, оформити належним чином та надати до військової частини НОМЕР_2 відомість доплати ОСОБА_1 за період з 06 вересня 2022 року по 19 травня 2023 року включно належних з урахуванням проведених раніше виплат сум грошового забезпечення та належних у вказаний період виплат, обчисливши їх із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 Постанови № 704 в редакції чинній з 29 січня 2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 02 грудня 2021року № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01 січня 2022 року, Законом України від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року, на відповідні тарифні коефіцієнти.
3. Не погодившись із рішеннями суду першої інстанції, військова частина НОМЕР_1 оскаржила його в апеляційному порядку. 
4. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року апеляційну скаргу повернути особі, що її подала.
5. Не погодившись із ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року, військова частина НОМЕР_1 звернулась із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення, направивши справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
6. Ухвалою Верховного Суду від 08 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
II. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
7. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що військовою частиною НОМЕР_1 не було усунуто недоліки апеляційної скарги, а саме не надано квитанції про сплату судового збору, а тому наявні підстави для повернення апеляційної скарги.
8. Суд апеляційної інстанції вказав, що скаржником надано як доказ сплати судового збору платіжну інструкцію № 1238 від 03 вересня 2025 року на суму 1453,44 грн, однак у вказаній платіжній інструкції платником є військова частина НОМЕР_2 . Вказаний судовий збір був долучений до апеляційної скарги, яка подана військовою частиною НОМЕР_2 та відкрито провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_2 відповідно до ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року.
III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
9. В обґрунтування касаційної скарги скаржник вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме - частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
10. Скаржник зазначає, що судовий збір відповідно до платіжної інструкції від 03 вересня 2025 року № 1238 сплачено військовою частиною НОМЕР_2 в інтересах військової частини НОМЕР_1 за відповідною заявкою. Військова частина НОМЕР_2 не надавала платіжну інструкцію за подання апеляційної скарги у вказаній справі.
11. На думку представника військової частини НОМЕР_1 , скаржником своєчасно, добросовісно та у встановлений спосіб надано до суду докази сплати судового збору та пояснення щодо перебування на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 .
12. У касаційній скарзі наголошено, що через надмірно формальний підхід до розгляду справи та оцінки доказів суд апеляційної інстанції відмовив військовій частині НОМЕР_1 у доступі до правосуддя, що є неприпустимим в адміністративному судочинстві.
IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
13. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити таке.
14. Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеного в частині третій статті 328 КАС України (ухвала про повернення апеляційної скарги), та посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. 
15. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач не усунув недоліки апеляційної скарги, визначені ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року, тому наявні підстави для повернення такої скарги, оскільки вона оформлена із порушенням вимог, встановлених статтею 296 КАС України.
16. Верховний Суд погоджується із цим висновком з огляду на таке.
17. Відповідно до приписів пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
18. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без руху, оскільки скаржник не сплатив судовий збір за подання скарги та надано строк десять днів для усунення недоліків.
19. Судом апеляційної інстанції також встановлено, що скаржник додав до своєї апеляційної скарги платіжну інструкцію № 1238 від 03 вересня 2025 року на суму 1453,44 грн, однак у ній платником вказано військову частину НОМЕР_2 . Вказана платіжна інструкція була долучена до апеляційної скарги, яка подана військовою частиною НОМЕР_2 та за якою відкрито апеляційне провадження відповідно до ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року.
20. 07 жовтня 2025 року військова частина НОМЕР_1 подала до суду заяву, в якій зазначила, що судовий збір відповідно до платіжної інструкції № 1238 від 03 вересня 2025 року на суму 1453,44 грн сплачено саме військовою частиною НОМЕР_1 , а не військовою частиною НОМЕР_2 .
21. За перевіркою матеріалів справи вбачається, що на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року було подано дві апеляційні скарги - військовою частиною НОМЕР_1 та військовою частиною НОМЕР_2 .
22. До апеляційної скарги військової частини НОМЕР_2 додано платіжну інструкцію № 1238 від 03 вересня 2025 року на суму 1453,44 грн. Ідентичну платіжну інструкцію до своєї апеляційної скарги додала військова частина НОМЕР_1 , про вказаний факт свідчить номер цього документу та час, коли був здійснений платіж - 16 год 11 хв 17 с. 
23. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
24. Статтею 3 Закону № 3674-VI передбачено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення.
25. Таким чином, судовий збір сплачується за кожну апеляційну скаргу окремо.
26. Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
27. Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
28. Таким чином, Верховний Суд погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що відповідачем не були усунуті недоліки апеляційної скарги, не надано документ, що підтверджує сплату саме військовою частиною НОМЕР_1 судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року, а тому наявні підстави для повернення такої апеляційної скарги.
29. Отже, наведені в касаційній скарзі мотиви та доводи не спростовують висновку суду апеляційної інстанції і не дають підстав уважати, що ним допущено порушення норм матеріального чи процесуального права при ухваленні судового рішення.
30. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
31. За таких обставин, Верховний Суд уважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.
32. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 345, 350, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року у справі № 240/9321/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
А.В. Жук 
В.Е. Мацедонська,
Судді Верховного Суду