П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/28982/25	

перша інстанція: суддя Самойлюк Г.П.,
повний текст судового рішення
складено 05.02.2025, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючої-судді Казанчук Г.П.
суддів – Градовського Ю.М., Єщенка О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
ВИКЛАД ОБСТАВИН :

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - Позивач) про визнання протиправним та скасування наказу начальника Одеської митниці Колівера А. від 23 липня 2025 р. № 1514-0 “Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ”.
16.10.2025 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить суд:
1. Визнати протиправним та скасувати наказ Одеської митниці від 16.09.2025 р. № 1710-0 “Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ”.
2. Визнати протиправним та скасувати наказ Одеської митниці від 19.09.2025 р. № 1721-0 “Про внесення змін до Наказу Одеської митниці від 16.10.2025 р. № 1710-0 ”.
3. Визнати протиправним та скасувати наказ Одеської митниці від 01.10.2025 р. № 1758-0 “Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ”
4. Поновити ОСОБА_1 на державній службі та на посаді начальника відділу митного оформлення №3 митного поста «Одеса-внутрішній» Одеської митниці 01.10.2025 року, або на посаді, що є рівнозначною (рівноцінною) посаді, з якої звільнено.
5. Поновити дію контракту про проходження державної служби №370 від 02.04.2024 року, що укладений між ОСОБА_1 та Одеською митницею. 
6. Стягнути з Одеської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.10.2025 р. по дату набрання рішенням по справі законної сили з вирахуванням обов`язкових податків і зборів.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Одеської митниці від 16.09.2025 р. № 1710-о “Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ”.
Визнано протиправним та скасовано наказ Одеської митниці від 19.09.2025 р. № 1721-о “Про внесення змін до Наказу Одеської митниці від 16.10.2025 р. № 1710-o”.
Визнано протиправним та скасовано наказ Одеської митниці від 01.10.2025 р. № 1758-о “Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ”
Поновлено ОСОБА_1 на державній службі та на посаді начальника відділу митного оформлення №3 митного поста «Одеса-внутрішній» Одеської митниці з 02.10.2025 року.
Зобов`язано Одеську митницю поновити дію контракту про проходження державної служби №370 від 02.04.2024 року, що укладений між ОСОБА_1 та Одеською митницею. 
Стягнуто з Одеської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 44728,86 грн. (сорок чотири тисячі сімсот двадцять вісім гривень, вісімдесят шість копійок), з вирахуванням із вказаної суми належних до сплати податків і зборів.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на державній службі та на посаді начальника відділу митного оформлення №3 митного поста «Одеса-внутрішній» Одеської митниці з 02.10.2025 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
14 січня 2026 року до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо визнання протиправним та скасування наказу начальника Одеської митниці А.Колівера від 23 липня 2025 р. № 1514-0 “Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ”. 
В обґрунтування заяви представник позивача вказав, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 року позов ОСОБА_1 задоволено часткового, суд відмовив виключно в частині поновлення ОСОБА_1 на рівноцінний посаді, в іншому позов задоволено. ОСОБА_1 у даній справі просив суд визнати противоправними та скасувати, в тому числі і наказ начальника Одеської митниці А.Колівера від 23 липня 2025 р. № 1514-0 “Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ”. Але, суд, задовольнивши вимоги про скасування всіх наказів про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 в резолютивній частині рішення не вказав про скасування наказу начальника Одеської митниці А.Колівера від 23 липня 2025 р. № 1514-0 “Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ”
19.01.2026 року від представника Одеської митниці надійшли заперечення, в яких представник відповідача зазначив, що як убачається з матеріалів справи та змісту рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 року, судом було надано правову оцінку всьому комплексу спірних правовідносин, що виникли між сторонами у зв`язку із припиненням державної служби та звільненням ОСОБА_1 , а також наказам Одеської митниці, прийнятим на виконання кадрових рішень у межах процедури скорочення. Суд дослідив обставини видання наказів, послідовність їх прийняття, дотримання або недотримання вимог Закону України «Про державну службу» та дійшов відповідних правових висновків, які відображені як у мотивувальній, так і в резолютивній частинах рішення. Зміст заяви про ухвалення додаткового рішення свідчить про те, що позивач фактично не посилається на невирішення окремої самостійної позовної вимоги, а натомість вказує на те, що в резолютивній частині рішення суду не зазначено окремо про скасування наказу Одеської митниці від 23.07.2025 № 1514-о. При цьому сам позивач у заяві визнає, що суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача в межах процедури звільнення та частково задовольнив позов. Однак відсутність буквального відтворення в резолютивній частині рішення переліку всіх наказів, які досліджувалися судом у межах єдиного предмета спору, не є тотожною невирішенню позовної вимоги у розумінні статті 252 КАС України. Більше того, аналіз заяви позивача свідчить про намагання фактично змінити або доповнити резолютивну частину судового рішення, що виходить за межі повноважень суду при ухваленні додаткового рішення та суперечить принципу правової визначеності.
Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року визнано протиправним та скасовано наказ начальника Одеської митниці Колівера А. від 23 липня 2025 р. № 1514-о “Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ”.
Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, Одеською митницею подано апеляційну скаргу, в якій зазначено про порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Апелянт просить скасувати додаткове рішення та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що додаткове рішення підлягає скасуванню, оскільки прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясування судом обставини справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що підтверджується наступним.
Зміст апеляційної скарги повністю відповідає змісту апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року. Апелянт вказує про помилковість висновку суду про те, що надання позивачу переліку вакантних посад не відповідає змісту обов`язку запропонувати посаду. Частина третя статті 87 Закону України “Про державну службу” не містить вимоги щодо індивідуалізації однієї-єдиної посади як обов`язкової умови правомірності пропозиції. Закон вимагає пропонування іншої рівнозначної або нижчої посади відповідно до професійної підготовки та компетентностей, що у даному випадку було виконано шляхом надання переліку посад, з яких позивач міг реалізувати своє право на переведення. 
Апелянт вказує, що оцінка відповідності кваліфікаційним вимогам державного службовця є виключною компетенцією суб`єкта призначення, відтак, розглядаючи даний спір, суд не надає оцінки повноти та правильності можливості виконання позивачем поставлених суб`єктом призначення завдань, вважаючи таку оцінку виключними дискреційними повноваженнями відповідача.
Апелянт наголошує, що відсутність будь-якої реакції позивача на запропоновані вакансії є фактичною відмовою від запропонованих посад. Відповідно до частини четвертої статті 87, якщо державний службовець не погоджується на запропоновану посаду, суб`єкт призначення має право припинити державну службу. На момент здійснення процедури попередження та пропонування посад у позивача була чинна дисциплінарна догана, правомірність якої підтверджена судовим рішенням. 
Рух справи в апеляційній інстанції:
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2026 відкрито апеляційне провадження, витребувану матеріали адміністративної справи та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до вимог статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції, -

УСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 звертаючись до суду, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Одеської митниці Колівера А. від 23 липня 2025 р. № 1514-0 “Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ”.
- визнати протиправним та скасувати наказ Одеської митниці від 16.09.2025 р. № 1710-0 “Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ”;
- визнати протиправним та скасувати наказ Одеської митниці від 19.09.2025 р. № 1721-0 “Про внесення змін до Наказу Одеської митниці від 16.10.2025 р. № 1710-0 ”.
- визнати протиправним та скасувати наказ Одеської митниці від 01.10.2025 р. № 1758-0 “Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ”;
- поновити ОСОБА_1 на державній службі та на посаді начальника відділу митного оформлення №3 митного поста “Одеса-внутрішній” Одеської митниці 01.10.2025 року, або на посаді, що є рівнозначною (рівноцінною) посаді, з якої звільнено;
- поновити дію контракту про проходження державної служби №370 від 02.04.2024 року, що укладений між ОСОБА_1 та Одеською митницею; 
- стягнути з Одеської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.10.2025 р. по дату набрання рішенням по справі законної сили з вирахуванням обов`язкових податків і зборів.
Усною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, судом прийнято заяву про збільшення позовних вимог.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Одеської митниці від 16.09.2025 р. № 1710-о “Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ”; визнано протиправним та скасовано наказ Одеської митниці від 19.09.2025 р. № 1721-о “Про внесення змін до Наказу Одеської митниці від 16.10.2025 р. № 1710-o”; визнано протиправним та скасовано наказ Одеської митниці від 01.10.2025 р. № 1758-о “Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ”; поновлено ОСОБА_1 на державній службі та на посаді начальника відділу митного оформлення №3 митного поста “Одеса-внутрішній” Одеської митниці з 02.10.2025 року; зобов`язано Одеську митницю поновити дію контракту про проходження державної служби №370 від 02.04.2024 року, що укладений між ОСОБА_1 та Одеською митницею. Стягнуто з Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 44728,86 грн. (сорок чотири тисячі сімсот двадцять вісім гривень, вісімдесят шість копійок), з вирахуванням із вказаної суми належних до сплати податків і зборів.
Зі змісту описової та мотивувальної частин рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 року у даній справі, колегія судді убачає, що суд першої інстанції дослідив докази, встановив обставини із посиланням на докази, що мали місце, та в свою чергу зазначив, що 23.07.2025 року Одеською митницею прийнято наказ № 1514-о, яким відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 частини першої статті 87 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII “Про державну службу”, наказу Одеської митниці від 23.01.2025 № 44 “Про введення в дію штатного розпису на 2025 рік Одеської митниці”, припинено в перший робочий, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, державну службу ОСОБА_2 на посаді начальника відділу митного оформлення № 3 митного поста “Одеса-внутрішній” Одеської митниці та звільнено його із займаної посади у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців.
Водночас, резолютивна частина рішення суду першої інстанції не містить інформації щодо вирішення судом однієї позовної вимоги щодо протиправності наказу від 23 липня 2025 р. № 1514-0 “Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ”. 
Вказано зумовило винесення судом першої інстанції додаткового рішення від 05 лютого 2026 року, яким визнано протиправним та скасовано наказ Одеської митниці від 23 липня 2025 р. № 1514-0 “Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ” 
Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга за своїм змістом повністю відтворює апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року, яке постановою П`ятого адміністративного апеляційного суду 30 квітня 2026 року залишена без змін. 
Тобто, апелянт зазначав про правомірність проведення звільнення з державної служби позивача через скорочення штату. 
Інших доводів щодо наявності можливих порушень норм процесуального права при прийнятті додаткового рішення, апеляційна скарга не містить.
За таких обставин, оцінюючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішуючи справу про звільнення позивача повно та всебічно з`ясував обставини справи, надавши їм вірних висновків, у тому числі і доводам щодо протиправності спірного наказу від 23 липня 2025 року №1514-0 «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 », водночас помилково не зазначив про скасування вказаного наказу у резолютивній частині, що було виправлено шляхом винесення додаткового рішення.
А відтак, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено додаткове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної митної служби України залишити без задоволення.
Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі № 420/28982/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя Г.П. Казанчук

Судді Ю.М. Градовський

О.В. Єщенко