Справа № 524/7372/24
Провадження №2/524/209/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.04.2026 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі головуючого судді – судді Рибалки Ю.В., за участю секретаря судового засідання Панченко А.О., розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного нотаріуса Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 , про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

 
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову № 1933/02-31 від 13 грудня 2023 року, винесену державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Власенко Наталією Володимирівною, про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті матері позивача відкрилася спадщина, до складу якої входить частка у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями за вказаною адресою. Позивач є сином спадкодавця та спадкоємцем першої черги за законом. Інший спадкоємець першої черги – рідний брат позивача ОСОБА_3 , із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, подав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивача.
Разом з тим державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Власенко Н.В. позивачу видано свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна (1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ); винесено постанову про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на іншу частину спадкового майна, зокрема з мотивів неможливості визначення кола спадкоємців після смерті спадкодавця.
За відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину, позивач вважає, що його право на спадкове майно порушено та підлягає захисту в судовому порядку.
Позивач, та його представник в судове засіданні не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі. 
Відповідач Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, подала заяву про розгляд справи без її участі. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , належним чином повідомлений про дату, та час судового засідання, до суду не з`явився.
Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином спадкодавця ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим відкрилася спадщина.
До складу спадкового майна входить право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .
Власником наведеної частини житлового будинку була ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої на підставі заповіту посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1522, була дочка ОСОБА_4 (мати позивача), яка прийняла спадщину, але не оформила свої спадкових прав.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса у передбачений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, з метою оформлення спадкових прав, а тому вчинив дії, спрямовані на прийняття спадщини та оформлення права на спадкове нерухоме майно.
Інший спадкоємець першої черги ОСОБА_3 (брат позивача) із заявою про прийняття спадщини у передбачений законом строк до нотаріуса не звертався. Натомість подав заяву про відмову від спадщини на користь позивача.
Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.06.2023 виданого державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Власенко Н.В. позивачу, оформлено його права на частину спадкового майна (1/4 частку житлового будинку) після смерті матері. 
Постановою державного нотаріуса Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Власенко Н.В. № 1933/02-31 від 13 грудня 2023 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу частину спадкового майна (1/4 частку житлового будинку).
Підставою відмови зазначено неможливість визначити коло спадкоємців після смерті спадкодавця.
Суд вважає таку підставу відмови необґрунтованою, оскільки матеріали спадкової справи та матеріали цивільної справи містять достатні докази: факту смерті спадкодавця, родинних відносин позивача зі спадкодавцем, складу спадкового майна, звернення позивача із заявою про прийняття спадщини, відсутність інших спадкоємців, які звернулися із заявами про прийняття спадщини у передбачений законом строк, заяву іншого спадкоємця про відмову від спадщини на користь позивача.
Відповідно до частини першої статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб — спадкоємців. Згідно з частиною першою статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а за частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права й обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. 
За змістом частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до частин першої, другої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме — місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини. 
Згідно з частиною першою статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, позивач як син спадкодавця є спадкоємцем першої черги за законом. 
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її, а за частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину і не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 
Відповідно до частини другої статті 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого зі спадкоємців за законом незалежно від черги. 
Тому, суд ураховує те, що окрім позивача інші спадкоємці не звернулися із заявами про прийняття спадщини, а тому позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої матері. Це підтверджується і заявою ОСОБА_3 про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 . 
Згідно з частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність такого свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Водночас за частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно або інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися за видачею свідоцтва про право на спадщину. 
Отже, позивач, який прийняв спадщину (1/2 частина житлового будинку), не може бути позбавлений права на спадкове майно лише з тієї підстави, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності перешкод у нотаріальному оформленні спадкових прав та за умови доведеності права позивача на спадкування належним способом захисту є звернення до суду з вимогою про визнання права власності на спадкове майно.
Відповідно до пунктів 1, 2, 9 частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо така дія суперечить законодавству України, якщо не подано необхідних документів, або в інших випадках, передбачених законом. Водночас абзац третій частини третьої статті 49 Закону України «Про нотаріат» прямо забороняє нотаріусу безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії, а частина четверта статті 49 цього Закону зобов`язує нотаріуса викласти причини відмови у письмовій формі. 
Згідно з частинами першою, другою статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду, а право на таке оскарження має особа, прав та інтересів якої стосуються відповідні дії або відмова. 
Відповідно до підпунктів 4.14, 4.16 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, а нотаріус перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкування, прийняття спадщини спадкоємцем та склад спадкового майна. 
За абзацом першим підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ цього Порядку видача свідоцтва може бути відкладена, зокрема, у разі витребування нотаріусом відомостей або документів, але строк такого відкладення не може перевищувати одного місяця. За відсутності необхідних документів нотаріус роз`яснює спадкоємцю процедуру вирішення питання в судовому порядку. 
Суд виходить з того, що підстава, наведена нотаріусом у постанові про відмову, фактично зводиться до припущення про можливу наявність інших спадкоємців або неможливість отримання додаткових відомостей через іноземний елемент у спадкових правовідносинах. Проте така обставина сама по собі не спростовує встановленого права позивача на спадкування, не скасовує факту прийняття ним спадщини та не може бути підставою для безстрокового блокування оформлення спадкового права.

Суд бере до уваги, що спадкові правовідносини можуть містити іноземний елемент у зв`язку з громадянством або місцем проживання спадкодавця чи спадкоємців. Однак спірне майно є нерухомим майном, розташованим на території України.
Згідно з частиною першою статті 70 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, з урахуванням статей 71, 72 цього Закону.
Водночас частина перша статті 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» прямо передбачає, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, — правом України. 
Тому до спадкування частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого у м. Кременчуці Полтавської області, підлягає застосуванню право України.
Відтак обставини, пов`язані з неможливістю або ускладненням міжнародного листування чи отримання окремих відомостей з іноземної держави, не можуть бути самостійною підставою для позбавлення позивача права на судовий захист та спадкове майно, якщо наявні у справі докази підтверджують його спадкове право.
Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, а при виборі й застосуванні норми права суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права. 
У постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19 зазначено: «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження», а також: «Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку». 
У постанові Верховного Суду від 03 січня 2025 року у справі № 754/7860/22 сформульовано висновок, що спадкоємець першої черги, який прийняв спадщину, має право на судовий захист спадкового майна, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Верховний Суд прямо зазначив: «Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою». 
У постанові Верховного Суду від 11 лютого 2025 року у справі № 751/2484/22 зазначено: «Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку», а також: «Ефективним способом захисту прав спадкоємця, що прийняв спадщину, є вимога про визнання права власності на спадкове майно за відсутності правовстановлюючих документів на нього». 
У постанові Верховного Суду від 29 липня 2025 року у справі № 753/19295/23 суд зазначив, що право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване, якщо таке звернення здатне відновити порушене право, а належним та ефективним способом захисту спадкоємця, який прийняв спадщину, є визнання права власності на спадкове майно у разі наявності перешкод для нотаріального оформлення. 
Суд вважає наведені висновки Верховного Суду релевантними до спірних правовідносин, оскільки у цій справі позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, інші спадкоємці відсутні, однак позивач позбавлений можливості оформити право власності у нотаріальному порядку на все спадкове майно через постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів. 
Оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив, що позивач є сином спадкодавця та спадкоємцем першої черги за законом; після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу якої входить право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями; позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк; інші спадкоємці у передбачений законом строк не зверталися із заявами про прийняття спадщини, брат позивача як спадкоємець першої черги подав заяву про відмову від спадщини на користь позивача; постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії перешкоджає позивачу оформити іншу частину спадкового майна.
Тому право позивача на спадкове майно підлягає судовому захисту шляхом скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та визнання за ним права власності власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом.
Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а за пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. 
Керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 77, 79-81, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
УХВАЛИВ:

 
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного нотаріуса Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом – задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову № 1933/02-31 від 13 грудня 2023 року, винесену державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Власенко Наталією Володимирівною, про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері – ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , державний нотаріус Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори, код ЄДРПОУ 02900038, адреса: вул. Перемоги, буд. 9/1, м. Кременчук, Полтавська область, Україна.

Повне рішення суду складене 01.05.2026. 

Суддя          Ю. В. Рибалка