ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 травня 2026 року
м. Київ

справа № 183/2482/21
провадження № 61-292св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - Фермерське господарство «Самара»,
відповідачі: Губиниська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Селянське фермерське господарство «Сантос», 
треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Новомосковська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, Фермерське господарство «Вільне Агро», Фермерське господарство «Фірма Агромир»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Фермерського господарства «Самара» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року у складі колегії суддів Петешенкової М. Ю., Городничої В. С., Свистунової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог 

У квітні 2021 року Фермерське господарство «Самара» (далі - ФГ «Самара») звернулося до суду з позовом до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області (далі - Губиниська селищна рада), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Селянського фермерського господарства «Сантос» (далі - СФГ «Сантос), треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області), Новомосковська районна державна адміністрація Дніпропетровської області (далі - Новомосковська РДА), Фермерське господарство «Вільне Агро» (далі - ФГ «Вільне Агро»), Фермерське господарство «Фірма Агромир» (далі - ФГ «Фірма Агромир») та з урахуванням уточнення позовних вимог просило:
- визнати недійсним та скасувати рішення Вільненської сільської ради № 9-39/VІІ від 01 грудня 2020 року «Про передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки» кадастровий номер 1223281500:01:009:0002, площею 18,69 га громадянам: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 - членам ФГ «Вільне Агро»; 
- визнати недійсним та скасувати рішення Вільненської сільської ради № 10-39Л/1І від 01 грудня 2020 року «Про передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки» кадастровий номер 1223281500:01:009:0001, площею 34,3 га громадянам ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 - членам ФГ «Фірма Агромир»; 
- визнати протиправним і скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в розділі «Актуальна інформація про право власності» записи № 40396172, № 40396342, № 40396279 про право спільної сумісної власності від 01 лютого 2021 року на земельну ділянку, кадастровий номер 1223281500:01:009:0002, площею 18,69 га за громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ; 
- визнати протиправним і скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в розділі «Актуальна інформація про право власності» записи № 40399379, № 40399223, № 40398699, № 40399543; № 40398032; № 40399064 про право спільної сумісної власності від 01 лютого 2021 року на земельну ділянку кадастровий номер 1223281500:01:009:0001, площею 34,3 га за громадянами ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ; 
- витребувати з незаконного володіння СФГ «Сантос» на користь ФГ «Самара» земельну ділянку, кадастровий номер 1223281500:01:009:0002, площею 18,69 га та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права» записи про інше речове право № 42395661 від 03 червня 2021 року та № 41933696 від 11 травня 2021 року про право оренди на земельну ділянку, кадастровий номер 1223281500:01:009:0002, площею 18,69 га, зареєстроване за СФГ «Сантос»; 
- витребувати з незаконного володіння СФГ «Сантос» на користь ФГ «Самара» земельну ділянку, кадастровий номер 1223281500:01:009:0001, площею 34,3 га та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права» записи про інше речове право № 41930897, № 14930197, № 41929535, № 41928865, № 41928237 та № 41927699 від 11 травня 2021 року про право оренди на земельну ділянку, кадастровий номер 1223281500:01:009:0001, площею 34,3 га, зареєстроване за СФГ «Сантос»; 
- визнати за ФГ «Самара» право постійного користування земельними ділянками, кадастровий номер 1223281500:01:009:0001, площею 34,3 га, та кадастровий номер 1223281500:01:009:0002, площею 18,69 га, що розташовані на землях Вільненської сільської ради (правонаступник Губиниська селищна рада) Новомосковського району Дніпропетровської області.

Позов обґрунтовано тим, що 18 квітня 1991 року виконавчий комітет Новомосковської районної ради народних депутатів прийняв рішення № 148 «Про реєстрацію фермерського господарства Саєнко Михайла Михайловича », яке в подальшому змінило назву на ФГ «Самара». Того ж дня зареєстровано Статут ФГ Саєнко М. М. , засновником і головою господарства вказано ОСОБА_10 

31 травня 1991 року Новомосковською районною Радою народних депутатів згідно з рішення № 5/4 «Про виділення земельних ділянок», ОСОБА_10 виділено земельну ділянку для ведення фермерського господарства, площею 34,3 га. 31 травня 1996 року ОСОБА_10 видано державний акт серії ДП Нв № 000148 на право постійного користування землею площею 34,3 га на території Вільненськоі сільської Ради народних депутатів. Землю надано для ведення фермерського господарства на підставі рішення Новомосковської районної ради народних депутатів № 7-8/ХХІІ. 29 липня 1999 року ОСОБА_10 виділено в постійне користування земельну ділянку для створення селянських (фермерських) господарств у розмірі 18,69 га, про що внесено запис до державного акта серії ДП Нв № 000148 на право постійного користування землею шляхом видачі нового акта.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер.

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області рішенням від 06 березня 2014 року у справі № 183/8718/13-ц, яке набрало законної сили 17 березня 2014 року, засновником ФГ «Самара» після смерті ОСОБА_10 визнав його сина ОСОБА_11 , який натепер є головою господарства.

Позивач зазначає, що після смерті засновника господарства ОСОБА_10 питання законності використання землі переданої у користування засновнику ФГ «Самара», безпосередньо юридичній особі ФГ «Самара» неодноразово оскаржувалося та не визнавалася з боку органів влади.
Так, у п.5.15 постанови Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 904/1486/19 зазначено, що набуті ОСОБА_10 спірні земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства зберігаються за ФГ «Самара» до часу припинення діяльності фермерського господарства у встановленому порядку, оскільки ФГ «Самара» набуло як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання спірних земельних ділянок.

14 вересня 2020 року ФГ «Самара» отримало від відділу в Новомосковському районі Держгеокадастру у Дніпропетровській області вимогу припинити незаконне користування земельними ділянками та повернути їх державі, інакше відбудеться примусове вилучення ділянок. 17 вересня 2020 року ФГ «Самара» отримало рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на обидві земельні ділянки.

Під час розгляду справи у господарському суді ФГ «Самара» дізналося про те, що Новомосковська РДА передала у комунальну власність 04 листопада 2020 року Вільненській сільській раді, правонаступником якої є Губиниська селищна рада, та 01 грудня 2020 року згідно з рішеннями № 9-39/VII та № 10-39/VII здійснено розпорядження спірними земельними ділянками і відбулася їх передача у спільну сумісну власність громадянам України: земельна ділянка з кадастровим номером 1223281500:01:009:0002 передана у власність громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а земельна ділянка з кадастровим номером 1223281500:01:009:0001 відійшла у власність ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 .

Позивач вважав незаконними рішення Вільненської сільської ради № 9-39/VII та № 10-39/VII від 01 грудня 2020 року, оскільки діяльність ФГ «Самара» на момент прийняття спірних рішень не припинилася, а прийняттям оспорюваних рішень всупереч вимог земельного законодавства відповідач втрутився у право ФГ «Самара» на мирне володіння своїм майном.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області (натепер Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області) рішенням від 21 серпня 2023 року позов ФГ «Самара» задовольнив частково. Визнав за ФГ «Самара» право постійного користування земельними ділянками, кадастровий номер 1223281500:01:009:0001, площею 34,3 га, та кадастровий номер 1223281500:01:009:0002, площею 18,69 га.

Визнав недійсним та скасував рішення Вільненської сільської ради № 9-39/VII від 01 грудня 2020 року «Про передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки» кадастровий номер 1223281500:01:009:0002, площею 18,69 га громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 - членам ФГ «Вільне Агро».

Визнав недійсним та скасував рішення Вільненської сільської ради № 10-39/VII від 01 грудня 2020 року «Про передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки» кадастровий номер 1223281500:01:009:0001, площею 34,3 га громадянам ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 - членам ФГ «Фірма Агромир».

Витребував з незаконного володіння СФГ «Сантос» на користь ФГ «Самара» земельну ділянку, кадастровий номер 1223281500:01:009:0002, площею 18,69 га, та скасував у ддержавному реєстрі речових прав на нерухоме майно в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права» записи про інше речове право № 42395661 від 03 червня 2021 року № 41934651, № 41933696 від 11 травня 2021 року про право оренди на земельну ділянку, кадастровий номер 1223281500:01:009:0002, площею 18,69 га зареєстроване за СФГ «Сантос».

Витребував з незаконного володіння СФГ«Сантос» на користь ФГ «Самара» земельну ділянку, кадастровий номер 1223281500:01:009:0001, площею 34,3 га, та скасував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права» записи про інше речове право № 41930897; № 41930197, № 41929535, № 41928865, № 41928237 та № 41927699 від 11 травня 2021 року про право оренди на земельну ділянку, кадастровий номер 1223281500:01:009:0001, площею 34,3 га зареєстроване за СФГ «Сантос».

В іншій частині позову відмовив. 

Стягнув на користь ФГ «Самара» з Губиниської селищної ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , СФГ «Сантос» витрати зі сплаті судового збору у сумі 1 407,40 грн з кожного.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для часткового задоволення позову, оскільки право постійного користування земельними ділянками ФГ «Самара» на час звернення з позовом до суду не припинилося ні внаслідок не переоформлення такого права, ні через смерть його засновника ОСОБА_10 . Суд вважав, що підставою припинення права постійного користування земельною ділянкою, наданою громадянину для ведення фермерського господарства, є припинення діяльності такої юридичної особи як селянське (фермерське) господарство (фермерське господарство). Задовольняючи позов у частині витребування спірних земельних ділянок із незаконного володіння, суд першої інстанції вважав, що постійний користувач, як і власник майна, наділений правомочністю витребування майна з чужого незаконного володіння. Скасовуючи рішення про передачу у власність земельних ділянок, суд виходив із того, що спірні земельні ділянки були незаконно передані у користування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ФГ «Вільне Агро» та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ФГ «Фірма Агромир».

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 та Губиниська селищна оскаржили його в апеляційному порядку.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 27 листопада 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та Губиниської селищної ради задвольнив.

Рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2023 року скасував та ухвалив нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. 

Стягнув із ФГ «Самара» на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 23 835,00 грн. Стягнув із ФГ «Самара» на користь Губиниської селищної ради судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 23 835,00 грн.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно спірні земельні ділянки повернуті в державну власність на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2017 року у справі № 183/623/17, та зареєстровані за Новомосковською РДА, а надалі 13 серпня 2020 року Вільненська сільська рада на XXXVII сесії VII скликання ухвалила рішення № 13-37/VІІ, яким прийняла до комунальної власності земельні ділянки (рілля) площею 18,69 га, кадастровий номер 1223281500:01:009:0002, та площею 34,3 га, кадастровий номер 1223281500:01:009:0001. Актом приймання-передавання земельних ділянок від 04 листопада 2020 року Новомосковська РДА передала в натурі земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, цільове призначення згідно КВЦПЗ: 01.02 «Для ведення фермерського господарства» площею 34,3 га (кадастровий номер 1223281500:01:009:0001) та площею 18,69 га (кадастровий номер 1223281500:01:009:0002), що розташовані на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, а Вільненська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської прийняла земельні ділянки у комунальну власність.
Суд апеляційної інстанції вказав, що задовольняючи позов у частині витребування у СФГ «Сантос» на користь ФГ «Самара» спірних земельних ділянок, суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність права у ФГ «Самара» ставити питання про витребування земельних ділянок, так як останнє не є власником чи користувачем спірних земельних ділянок, оскільки таким власником до отримання права власності відповідачами були Новомосковська РДА, надалі - Вільненська сільська рада, правонаступником якої є Губиниська селищна рада, яка розпорядилася земельними ділянками на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, що вказує на безпідставність заявленої позивачем вимоги про витребування у відповідачів належних останнім на праві власності земельних ділянок. У цій справі не є предметом розгляду вимоги щодо законності передачі у державну, а згодом в комунальну власність спірних земельних ділянок.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність порушень суб`єктивних цивільних прав позивача як постійного землекористувача спірних земельних ділянок, та як наслідок - прийняття Вільненською сільською радою рішень про передачу у спільну власність спірних земельних ділянок на користь інших осіб із порушенням норм чинного на той момент законодавства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

04 січня 2025 року ФГ «Самара» засобами поштового зв`язку звернулося 
до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року у цій справі, у якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року та залишити в силі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2023 року.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Підставою касаційного оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року представник заявника вказує пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 904/1486/19, від 05 вересня 2023 року у справі № 910/11761/21, від 29 червня 221 року у справі № 910/11287/16, від 19 грудня 2019 року у справі № 520/11429/17, від 18 серпня 2023 року у справі № 396/920/18, від 31 травня 2023 року у справі № 504/2490/19, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Апеляційний суд не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10 вересня 2020 року у справі № 904/1486/19 за позовом ФГ «Самара» до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Новомосковської РДА, Вільненської сільської ради, третя особа - Новомосковська районна рада, про визнання права постійного користування земельною ділянкою, кадастровий номер 1223281500:01:009:001, та земельною ділянкою, кадастровий номер 1223281500:01:009:002, у пункті 5.15 якої зазначено, що набуті ОСОБА_10 земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства у встановленому законом порядку, оскільки ФГ «Самара» набуло як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання спірних земельних ділянок. 

Апеляційний суд не надав оцінки законності передання спірних земельних ділянок у спільну сумісну власність фізичним особам. Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов помилково висновку про відсутність права у ФГ «Самара» ставити питання у позові про витребування спірних земельних ділянок. 

Провадження у суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 27 січня 2025 року у складі колегії суддів Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Ситнік О. М. відкрив касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Підставою відкриття касаційного провадження є пункт 1 частини другої статті 
389 ЦПК України.

У лютому 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 квітня 2026 року визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у такому складі: Сердюк В. В. (суддя-доповідач), судді, які входять до складу колегії, Осіян О. М., Сакара Н. Ю.

Доводи відзиву на касаційну скаргу 

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_6 , в інтересах якого діє ОСОБА_12 , вказує на правильність висновків суду апеляційної інстанції, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду без змін. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що рішенням виконавчого комітету Новомосковської районної ради народних депутатів №148 від 18 квітня 1991 року зареєстровано ФГ Саєнка М.М. (т. 1, а. с.10).

Зі свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності від 16 квітня 1994 року вбачається, що зазначене господарство змінило назву на ФГ «Самара» (т. 1, а. с.12). За свідоцтвом про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, виданого 24 січня 2002 року вказане господарство змінило назву на ФГ «Самара» (т. 1, а. с.17).

Засновником та головою зазначеного господарства був ОСОБА_10 , що підтверджується копією статуту, затвердженого засновником та рішенням № 148 від 18 квітня 1991 року виконавчого комітету Новомосковської районної ради народних депутатів (т. 5, а. с. 60-63).

24 січня 2001 року Новомосковською РДА зареєстровано нову редакцію Статуту ФГ «Самара», зареєстрованого 18 квітня 1991 року рішенням № 148 (т. 5, а. с. 77-83). У пункті 1.3 нової редакції Статуту зазначено, що засновником господарства є ОСОБА_10 . Згідно із пунктом 5.1 Статуту до земель господарства належать земельні ділянки, отримані засновником господарства у власність, у постійне користування та надані господарству в оренду. Відповідно до пункту 5.2 господарство зобов`язане забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та відповідно до умов її надання.

31 травня 1991 року Новомосковська районна рада народних депутатів прийняла рішення № 5/4 «Про виділення земельних ділянок», яким виділила земельні ділянки для ведення фермерського господарства громадянам, зокрема, ОСОБА_10 , господарство з якого вилучається земля - Новомосковський радгосп-технікум, загальна площа 21,2 га (т. 1, а. с.11).

Рішенням Вільненської сільської ради народних депутатів № 42 від 14 березня 1996 року узгоджено обмін земельними ділянками між радгоспом-технікумом і ФГ Саєнко О. В. площею 10 га і впорядкування ФГ Саєнко М. М. (т. 6, а. с. 131). Рішенням Новомосковської районної Ради народних депутатів від 31 травня 1996 року № 7-8/ХХІІ затверджено обмін земельними ділянками між радгоспом-технікумом і ФГ Саєнко О. В. площею 10 га і впорядкування ФГ Саєнко М. М. згідно із проектом (т. 6, а. с. 132).

На підставі рішення Новомосковської районної ради народних депутатів № 7-8/ХХІІ 31 травня 1996 року ОСОБА_10 видано державний акт серії ДП Нв № 000148 на право постійного користування землею площею 34,3 га, розташованою на території Вільненської сільської ради народних депутатів для ведення фермерського господарства (т. 1, а. с. 14). Надалі цій земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 1223281500:01:009:0001.

Рішенням Новомосковської районної ради Дніпропетровської області від 29 липня 1999 року № 8-17/ХХІІІ для розширення селянських (фермерських) господарств по Вільненській сільській раді на території радгоспу «Вільненський» виділено у постійне користування ОСОБА_10 всього 18,5 га, з них ріллі 18,5 га (т. 1, а. с.15). На підставі цього рішення внесено запис до державного акта серії ДП Нв № 000148, у розділі «Зміни в землекористуванні» зазначено площу земельної ділянки всього 18,69 га, в тому числі ріллі 18,5 га (т. 1, а. с. 16). Надалі цій земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер 1223281500:01:009:0002.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2014 року у справі № 183/8718/13-ц визнано за ОСОБА_11 право засновника ФГ «Самара» (ідентифікаційний код 21939299, зареєстроване Новомосковською РДА 18 квітня 1991 року, рішення № 18, реєстраційна справа № 04052324Ю0010494, юридична адреса: 51260, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Вільне) у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а. с. 21-22).

Відповідно до Статуту ФГ «Самара» в редакції від 08 червня 2015 року, зареєстрованого 02 липня 2015 року Реєстраційною службою Новомосковського міськрайонного управління юстиції, власником (засновником) та головою ФГ є Саєнко О. М. (т. 1, а. с. 24-29).

Встановлено, що ОСОБА_11 звертався з позовом про визнання права постійного користування земельною ділянкою площею 18,69 га, кадастровий номер 1223281500:01:009:0002, та земельною ділянкою площею 34,30 га, кадастровий номер 1223281500:01:009:0001, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10 . Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2017 року у справі № 183/623/17 у позові відмовлено (т. 1, а. с. 32-34).

Прокурор звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив: визнати незаконними дії Новомосковської ОДПІ щодо відхилення протесту Новомосковського міжрайонного прокурора на довідку № 23601/10/15-348 від 09 листопада 2011 року про надання статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку ФГ «Самара»; визнати незаконними дії Новомосковської ОДПІ щодо надання у 2011 році статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку ФГ «Самара»; скасувати довідку Новомосковської ОДПІ № 23601/10/15-348 від 09 листопада 2011 року про надання статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку ФГ «Самара».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2012 року у справі № 2а/0470/4313/12 у задоволенні адміністративного позову прокурора було відмовлено. Судове рішення мотивоване тим, що у ФГ «Самара» на момент отримання статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку на 2011 рік у користуванні перебувало 50 га сільськогосподарських угідь, які є об`єктом оподаткування, оскільки спірні земельні ділянки використовувались не гр. ОСОБА_10 , а ФГ «Самара» як юридичною особою (т. 1, а. с.18-20).

ФГ «Самара» зверталося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Новомосковської РДА, Вільненської сільської ради, в якому просило визнати за ФГ «Самара» право постійного користування земельними ділянками, кадастровий номер 1223281500:01:009:0001, та кадастровий номер 1223281500:01:009:0002 (справа № 904/1486/19).

У п.5.15 постанови Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у цій справі зазначено, що набуті ОСОБА_10 спірні земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства зберігаються за ФГ «Самара» до часу припинення діяльності фермерського господарства у встановленому порядку, оскільки ФГ «Самара» набуло як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання спірних земельних ділянок. Вказаною постановою скасовано постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12 вересня 2019 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2019 року у справі № 904/1486/19, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції у зв`язку з тим, що суди не встановили чи були порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси позивача, чи мав місце факт порушення прав позивача щодо постійного користування спірною земельною ділянкою з боку відповідачів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2021 року, залишеною без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 17 травня 2021 року, провадження у справі закрито, оскільки рішенням Вільненської сільської ради від 01 грудня 2020 року спірні земельні ділянки передано у приватну власність фізичних осіб, яких залучено у якості співвідповідачів, а тому справа не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

У рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року у справі № 904/7611/21 за позовом СФГ «Сантос» до ФГ «Самара», ФГ «Гайворонського А. І.», ТОВ «Фермерів та приватних землевласників» про солідарне стягнення шкоди у розмірі 2 292 766,00 грн зазначено, що під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що у ФГ «Самара» відсутні будь-які права на володіння та користування земельними ділянками з кадастровими номерами 1223281500:01:009:0002 (18,69 га) і 1223281500:01:009:0001 (34,3 га) сумарною площею 52,9900 га. Суд вказав, що відповідно до законодавства, чинного станом на 1996 та 1999 рік, у випадку необхідності отримання ФГ «Самара» у постійне користування додаткових земельних ділянок такі земельні ділянки мали бути отримані саме юридичною особою. 

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11 липня 2022 року вказане рішення залишено без змін, ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2022 року касаційне провадження закрито.

Встановлено, що 17 вересня 2020 року позивач отримав рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на обидві земельні ділянки (№ 54112231, № 54111593). Підставою для відмови слугувало, зокрема, те, що документи, подані для проведення державної реєстрації прав, не дають змоги встановити набуття права постійного користування земельною ділянкою ФГ «Самара». Згідно із пунктом 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відбувається на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (т. 1, а. с. 48, 49).

Листом Новомосковської РДА від 07 липня 2020 року повідомлено голову Вільненської сільської ради про те, що на території Вільненської сільської ради за межами населеного пункту знаходяться земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами 1223281500:01:009:0001, площею 34,3 га та 1223281500:01:009:0002, площею 18,69 га, які на виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2017 року повернуті у державну власність та 22 травня 2017 року зареєстровані за Новомосковською РДА. Надалі вказані ділянки нікому не передавалися та право власності або користування нікому не надавалося. Запропоновано винести та розглянути на найближчій сесії сільської ради питання щодо прийняття земельних ділянок до комунальної власності з подальшою реєстрацією за територіальною громадою.

Рішенням Вільненської сільської ради від 13 серпня 2020 року № 13-37/VІІ прийнято до комунальної власності Вільненської сільської ради земельні ділянки (рілля) площею 18,69 га, кадастровий номер 1223281500:01:009:0002 та площею 34,3 га кадастровий номер 1223281500:01:009:0001 (т. 1, а. с. 63). 

04 листопада 2020 року відбулася передача зазначених земельних ділянок від Новомосковської районної державної адміністрації до Вільненської сільської ради, про що складено акт прийому-передачі земельних ділянок (т. 1, а. с. 65).

01 грудня 2020 року до складу членів ФГ «Вільне Агро», головою якого є ОСОБА_1 , прийнято ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 66). Згідно з протоколом загальних зборів членів цього фермерського господарства вирішили звернутися до Вільненської сільської ради щодо отримання у спільну сумісну власність ФГ «Вільне Агро» земельної ділянки з кадастровим номером 1223281500:01:009:0002, площею 18,69 га (т. 1, а. с. 67, 69-72). Також 01 грудня 2020 року рішенням Вільненської сільської ради № 9-39/VII земельна ділянка з кадастровим номером 1223281500:01:009:0002, площею 18,69 га передана у спільну сумісну власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як членів ФГ «Вільне Агро» (т. 1, а. с. 68-73).

Рішенням засновника № 1 ОСОБА_5 від 01 грудня 2020 року створено ФГ «Фірма Агромир». У рішенні зазначено, що основна діяльність господарства буде здійснюватися на земельній ділянці з кадастровим номером 1223281500:01:009:0001 (т. 1, а. с.74). Згідно з протоколом загальних зборів членів цього фермерського господарства вирішили звернутися до Вільненської сільської ради щодо отримання в спільну сумісну власність ФГ «Фірма Агромир» земельної ділянки з кадастровим номером 1223281500:01:009:0001 площею 34,3 га (т. 1, а. с. 75). Також 01 грудня 2020 року рішенням Вільненської сільської ради №10-39/VII земельна ділянка з кадастровим номером 1223281500:01:009:0001, площею 34,3 га передана у спільну сумісну власність ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 як членів ФГ «Фірма Агромир» (т. 1, а. с. 76).

02 грудня 2020 року спірні земельні ділянки передано від Вільненської сільської ради фізичним особам, про що складено акти приймання-передавання (т. 1, а. с. 73,84).

03 грудня 2020 року на підставі рішення №15-1/VІІІ Губиниської селищної ради Новомосковського району розпочато процедуру реорганізації Вільненської сільської ради шляхом приєднання до Губиниської селищної ради; Губиниська селищна рада є правонаступником прав та обов`язків Вільненської сільської ради (т. 1, а. с. 96-100).

Право власності вказаних фізичних осіб на спірні земельні ділянки підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 277364422; Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №2 77364423.

За інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 30 вересня 2021 року земельна ділянка з кадастровим номером 1223281500:01:009:0001 площею 34,3 га має цільове призначення - для ведення фермерського господарства; перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 . Попередній власник земельної ділянки Вільненська сільська рада, підстава реєстрації - акт прийому-передачі земельних ділянок від 04 листопада 2020 року, дата державної реєстрації права власності - 13 листопада 2020 року. 
До цього власником була Новомосковська РДА, дата реєстрації 22 травня 2017 року, підстава державної реєстрації - Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 16 червня 2013 року № 5245-VІ (т. 5, а. с. 201-218).

11 травня 2021 року зареєстровано право оренди СФГ «Сантос» на вищезазначену ділянку на підставі договору оренди від 10 березня 2021 року. Кожен власник передав частину земельної ділянки, яка знаходиться у спільній сумісній власності та становить не менше 5,716 га від земельної ділянки загальною площею 34,3 га.

За інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 30 вересня 2021 року земельна ділянка з кадастровим номером 1223281500:01:009:0002, площею 18,69 га має цільове призначення - для ведення фермерського господарства; перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Попередній власник земельної ділянки - Вільненська сільська рада, підстава реєстрації - акт приймання-передавання земельних ділянок від 04 листопада 2020 року, дата державної реєстрації права власності - 13 листопада 2020 року. 

До цього власником була Новомосковська РДА, дата реєстрації 22 травня 2017 року, підстава державної реєстрації - Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 16 червня 2013 року № 5245-VІ (т. 5, а. с. 219-230).

11 травня 2021 року та 03 червня 2021 року зареєстровано право оренди СФГ «Сантос» на зазначену ділянку на підставі договору оренди від 10 березня 2021 року. Кожен власник передав частину земельної ділянки, яка знаходиться у спільній сумісній власності, та становить не менше 6,23 га від земельної ділянки загальною площею 18,69 га.

22 травня 2017 року зареєстровано право постійного користування ОСОБА_11 на земельні ділянки з кадастровими номерами 1223281500:01:009:0001 та 1223281500:01:009:0002 відповідно на підставі рішення суду у справі № 183/623/17 від 22 березня 2017 року. Вказане речове право скасовано на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2017 року.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту першого частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним критеріям оскаржуване судове рішення апеляційного суду відповідає з огляду на таке.

Відповідно до статті 17 Земельного кодексу Української РСР (тут і далі - в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин) надання земельних ділянок у володіння або користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі рішення відповідної Ради народних депутатів. У рішеннях про надання земельних ділянок у володіння або користування зазначається мета, для якої вони відводяться. Порядок вирішення питань про надання земельних ділянок у володіння або користування встановлюється Верховною Радою Української РСР.

Положеннями статті 22 Земельного кодексу Української РСР встановлено, що право володіння або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання наданої земельної ділянки (в тому числі і на умовах оренди) до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право володіння або право користування землею, забороняється.

Статтею 23 Земельного кодексу Української РСР визначено, що право володіння або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, районними, міськими Радами народних депутатів. Форми державних актів встановлюються Верховною Радою Української РСР.

За вимогами статті 5 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20 грудня 1991 року громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування, в тому числі в оренду, подають до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, підписану головою створюваного селянського (фермерського) господарства.

У заяві зазначаються: бажані розмір і місце розташування ділянки, кількість членів селянського (фермерського) господарства, документально підтверджується їх досвід роботи в сільському господарстві та наявність кваліфікації або спеціальної підготовки, обґрунтування щодо розмірів земельної ділянки і перспектив діяльності селянського (фермерського) господарства.

Заяву громадянина про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування за погодженням з сільською, селищною Радою народних депутатів розглядає у місячним термін районна (міська) конкурсна комісія та районна, міська, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Рада народних депутатів, і в разі проходження конкурсного відбору та згоди відповідна Рада замовляє за рахунок Українського державного фонду підтримки селянських (фермерських) господарств державній землевпорядній організації проект відведення ділянки, який розробляється в першочерговому порядку.

Проект відведення земельної ділянки погоджується із власником землі або землекористувачем (за винятком випадків відведення земельної ділянки із земель запасу) відповідно районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами та органом архітектури.

Рішення щодо передачі і надання земельних ділянок громадянам для ведення селянського (фермерського) господарства відповідні Ради народних депутатів приймають на найближчій сесії.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку.

Для державної реєстрації селянського (фермерського) господарства до відповідної Ради народних депутатів подається заява, статут, якщо це необхідно для створюваної організаційної форми підприємництва, список осіб, які виявили бажання створити його (із зазначенням прізвища, імені та по батькові голови), і документ про внесення плати за державну реєстрацію.

Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває розрахунковий та інші рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону.

Отже, законодавством, чинним на час створення фермерського господарства, передбачено спочатку одержання громадянином рішення компетентного органу на отримання земельної ділянки у користування та отримання державного акту на право користування одержаною земельною ділянкою, як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності фермерського господарства як юридичної особи. Водночас одержання громадянином державного акта, який посвідчував право на земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства, зобов`язувало таку фізичну особу надалі подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації господарства.

Апеляційний суд встановив, що на момент отримання ОСОБА_10 у постійне користування спірних земельних ділянок площею 34,3 га та 18,9 га для ведення селянського фермерського господарства (1996 та 1999 роки) державна реєстрація ФГ «Самара» як юридичної особи відбулася у 1991 році. Тобто за життя ОСОБА_10 спочатку створив фермерське господарство та реалізував своє право на отримання земельної ділянки для ведення селянського господарства. Тому за таких обставин справи право користування земельними ділянками, площею 34,3 га та 18,9 га не могло перейти до раніше створеного фермерського господарства.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 619/1680/17-ц, від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 зазначено, що після державної реєстрації фермерське господарство має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства, в порядку, визначеному законом, у тому числі на конкурентних основах (відповідно до норм земельного законодавства після 2002 року).

Отже, згідно із законодавством України, чинним станом на 1996 та на 1999 рік, у випадку необхідності отримання ФГ «Самара» у постійне користування додаткових земельних ділянок такі земельні ділянки мали бути отримані саме юридичною особою. Однак матеріали справи не містять відповідних доказів на підтвердження надання у постійне користування додаткових земельних ділянок саме ФГ «Самара».

Також матеріали справи не містять рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання у постійне користування ФГ «Самара» земельної ділянки саме у розмірі 34,3 га, що передує виданню державного акта на право постійного користування землею. Так, рішення Новомосковської районної Ради народних депутатів № 7-8/ХХІІ від 31 травня 1996 року, на підставі якого видано державний акт на право постійного користування землею у розмірі 34,3 га, свідчить лише про обмін земельними ділянками між радгоспом-технікумом і фермерським господарством ОСОБА_13 площею 10,0 га та впорядкування ФГ Саєнко М. М . У рішенні Новомосковської районної ради Дніпропетровської області № 8-17/ХХІІІ від 29 липня 1999 року зазначено про виділення ОСОБА_10 у постійне користування земельної ділянки всього у розмірі 18,5 га, замість вказаних 18,69 га у державному акті на право постійного користування землею серії ДП Нв № 000148.

Таким чином, ні позивач ФГ «Самара», ні ОСОБА_10 за життя як громадянин не отримували у користування земельну ділянку площею 34,3 га. Рішення Новомосковської районної Ради народних депутатів № 7-8/ХХІІ від 31 травня 1996 року про обмін земельними ділянками між радгоспом-технікумом і фермерським господарством ОСОБА_13 площею 10,0 га не підміняє собою рішення компетентного органу про передачу земельної ділянки площею 34,3 га у користування ОСОБА_10 . 

Крім того, відсутні і докази прийняття відповідного рішення щодо передачі земельної ділянки площею 18,69 га у користування ОСОБА_10 , а тому до ФГ «Самара» у зв`язку із цим не могли перейти права постійного користування спірними земельними ділянками від ОСОБА_10 як члена та голови фермерського господарства.

Звертаючись до суду з позовом, ФГ «Самара» посилалося на те, що після смерті засновника фермерського господарства ОСОБА_10 , питання законності права користування спірними земельними ділянками безпосередньо позивачем неодноразово оскаржувалося та не визнавалося з боку органів державної влади.

З метою вирішення подальшої долі земельних ділянок, що надавалися ОСОБА_10 на праві постійного користування для створення фермерського господарства, після набуття ОСОБА_11 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , права засновника ФГ «Самара», останній, будучи головою господарства, неодноразово намагався підтвердити законність користування спірними земельними ділянками на праві постійного користування в судовому порядку.
Так, у рішенні Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2017 року (справа № 183/623/17) суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_11 в порядку спадкування за законом позбавлений можливості набути право постійного користування землею, набуте за життя його батьком ОСОБА_10 на підставі державного акта, оскільки таке право не може входити до складу спадщини, у зв`язку із чим відмовив у задоволенні позову.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року, залишеного без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11 липня 2022 року, у справі № 904/7611/21 встановлено відсутність у ФГ «Самара» правових підстав для користування земельними ділянками з кадастровими номерами 1223281500:01:009:0001 та 1223281500:01:009:0002.

Як відомо з матеріалів справи за відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, спірні земельні ділянки повернуті в державну власність на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2017 року у справі № 183/623/17 та зареєстровані за Новомосковською РДА, а надалі 13 серпня 2020 року Вільненська сільська рада на XXXVII сесії VII скликання прийняла рішення № 13-37/VІІ, яким прийняла до комунальної власності земельні ділянки (рілля) площею 18,69 га, кадастровий номер 1223281500:01:009:0002, та площею 34,3 га, кадастровий номер 1223281500:01:009:0001. Актом приймання-передавання земельних ділянок від 04 листопада 2020 року Новомосковська РДА передала в натурі земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, цільове призначення згідно КВЦПЗ: 01.02 «Для ведення фермерського господарства» площею 34,3 га (кадастровий номер 1223281500:01:009:0001) та площею 18,69 га (кадастровий номер 1223281500:01:009:0002), що розташовані на території Вільненської сільської ради, яка прийняла земельні ділянки у комунальну власність.

Суд апеляційної інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, зважаючи на відсутність у матеріалах справи беззаперечних доказів, які б вказували на факт належності спірних земельних ділянок ФГ «Самара» на праві постійного користування, правильно виснував про відсутність підстав для задоволення позову внаслідок його недоведеності.

Доводи касаційної скарги проте, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 904/1486/19, від 05 вересня 2023 року у справі № 910/11761/21, від 29 червня 221 року у справі № 910/11287/16, від 19 грудня 2019 року у справі № 520/11429/17, від 18 серпня 2023 року у справі № 396/920/18, від 31 травня 2023 року у справі № 504/2490/19, колегія суддів до уваги не бере, оскільки фактичні обставини у справі, яка переглядається, та у справах, на які містяться посилання у касаційній скарзі, є різними. 

Таким чином, порівнювані правовідносини хоч і є подібними, але різняться фактичними обставинами справи, що вказує на відмінність норм, відповідно до яких вирішується спір, а тому посилання на вказані вище постанови Верховного Суду є нерелевантним. 

Щодо доводів касаційної скарги про те, що апеляційний суд не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10 вересня 2020 року у справі № 904/1486/19 за позовом ФГ «Самара» до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Новомосковської РДА, Вільненської сільської ради, третя особа - Новомосковська районна рада, про визнання права постійного користування земельними ділянками, кадастровий номер 1223281500:01:009:001, та кадастровий номер 1223281500:01:009:002, колегія суддів звертає увагу на таке.

Постановою Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 904/1486/19 скасовано постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12 вересня 2019 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2019 року, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції у зв`язку з тим, що суди не встановили чи були порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси позивача, чи мав місце факт порушення прав позивача щодо постійного користування спірною земельною ділянкою з боку відповідачів.

Надалі ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2021 року, залишеною без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 17 травня 2021 року, провадження у цій справі закрито, оскільки рішенням Вільненської сільської ради від 01 грудня 2020 року спірні земельні ділянки передано у приватну власність фізичних осіб, яких залучено у якості співвідповідачів, а тому справа не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Крім того, спірні земельні ділянки повернуті в державну власність на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2017 року у справі № 183/623/17 та зареєстровані за Новомосковською РДА, які останньою передані Вільненській сільській раді, якою вони прийняті до комунальної власності, а сільська рада у свою чергу розпорядилася земельними ділянками, передавши їх у спільну сумісну власність  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як членів ФГ «Вільне Агро», а також у спільну сумісну власність ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 як членів ФГ «Фірма Агромир».

Наведене також спростовує доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не надав оцінки законності передання спірних земельних ділянок у спільну сумісну власність фізичним особам. 

Інші доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, значною мірою зводяться до встановлення протилежних зазначеному обставин та переоцінки доказів.

Водночас встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18). У справі, що розглядається, надано відповідь на всі істотні питання, що виникли під час кваліфікації спірних відносин. 

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих і правильних висновків суду апеляційної інстанції.

За таких обставин касаційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова апеляційного суду підлягає залишенню без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд апеляційної інстанціївідповідно до вимог статті 367 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено 
з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).
Доводи касаційної скарги про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права є 
безпідставними, не спростовують висновків апеляційного суду та не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. 

Отже, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін. 

Щодо судових витрат

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фермерського господарства «Самара» залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року залишити без змін. 

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді 	В. В. Сердюк   	
	О. М. Осіян  	
	Н. Ю. Сакара