Справа № 752/3310/26 
Провадження № 2/752/7532/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

23.06.2026 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Данілової Т.М.
з участю секретаря Веселовської А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом про стягнення заборгованості за договором позики.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 12 лютого 2025 року між ним та ОСОБА_2 укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримала від позивача 5 585,00 доларів США, які зобов"язувалася повернути до 01.01.2026 року. На підтвердження укладення договору позики відповідачем надана розписка, підписана 12.02.2025 року особисто нею, де вона зазначила, що боргова розписка написана власноручно і не примусово. 
Станом на час звернення до суду з даним позовом вказану суму заборгованості відповідачем повернуто не було, тому ОСОБА_1 звернувся у суд з даним позовом. Просить стягнути з відповідача 5 585,00 доларів США заборгованості за договором позики та 2 410,86 грн. судового збору.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2026 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2026 року задоволена заява ОСОБА_1 про забезпечення позову. Постановлено вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що належать та містяться на відкритих рахунках в банківських установах України, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у межах суми позовних вимог у розмірі 5 585,00 доларів США, крім грошових коштів, що містяться на рахунках ОСОБА_2 , накладення та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Відповідач відзив на позовну заяву не надсилала.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2026 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.
Відповідач в судове засіянна не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена судом.
Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 12 лютого 2025 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримала від позивача 5 585,00 доларів США, які зобов"язувалася повернути до 01.01.2026 року. 
На підтвердження укладення договору позики відповідачем надана розписка, підписана 12.02.2025 року особисто нею, де вона зазначила, що боргова розписка написана власноручно і не примусово. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Сторона позивача посилається на те, що позичальник борг у сумі 5 585,00 доларів США як у визначений договором строк, так і на день розгляду справи судом, не повернула.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За таких обставин, вимога позивача про стягнення суми боргу ґрунтується на законі.
Сума несплаченого боргу за договором позики становить 5 585,00 доларів США.
Позивач зазначає, що стягненню підлягають грошові кошти в іноземній валюті, оскільки, зважаючи на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК УКраїни, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов"язання з боку позичальника є повернення коштів, у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті Украни.
До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц (провадження №14-360цс19).
За таких підстав, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 2 410,86 грн. судового збору.
Керуючись статтями 509, 526, 541, 543, 611, 1046, 1049 ЦК України, ст. 65 СК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) 5 585,00 доларів США заборгованості за договором позики від 12 лютого 2025 року та 2 410,86 грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 01 липня 2026 року.

Суддя: