Справа № 127/13480/26 
Провадження № 3/127/2842/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05.05.2026	м. Вінниця  	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Агропросперіс Трейд» був виявлений факт ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, в результаті чого завищене від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на загальну суму 1431751,69 грн.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить довідка про вручення судової повістки у формі смс-повідомлення. Разом з тим, до суду надійшло клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про закриття провадження у справі. У поданому клопотанні захисник зазначає, що провадження у справі має бути закрите у зв`язку з наявністю двох підстав – закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, а також відсутності в дії його підзахисної складу правопорушення.
Оцінюючи доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в частині необхідності закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, суд вважає за доцільне зауважити таке.
У постанові від 18.01.2024 (справа № 522/12566/18) Верховний Суд (далі – ВС) зазначив, що за змістом статей 254, 258, 256, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КпАП) притягнення до адміністративної відповідальності починається з моменту складання протоколу та його пред`явлення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Прийняття ж постанови за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, як зазначив ВС, є вирішенням такої справи по суті, яка передбачає встановлення наявності складу адміністративного правопорушення або його відсутності та, відповідно, застосування санкції, закриття справи, що відповідає положенням статті 284 КпАП.
Отже, прийняття рішення про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі встановлення винуватості такої особи у вчиненні правопорушення, тобто на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КпАП. У разі ж не доведення винуватості цієї особи суд має закрити провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КпАП. Тому доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в частині закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КпАП без з`ясування обставин справи, суд вважає такими, що не відповідають наведеним вище приписам та роз`ясненням. 
При цьому суд вважає за доцільне зауважити, що у постанові ВС від 11.04.2018 (справа № 804/401/17) та від 11.12.2018 (справа № 242/924/17), ВС зауважив, що триваюче правопорушення – це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконання обов`язку відповідним суб`єктом або припинення дії відповідної норми закону.
Конструкцією частини другої статті 38 КпАП, зі змісту якої випливає, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
Згідно зі статтею 245 КпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Агропросперіс Трейд» був виявлений факт ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, в результаті чого завищене від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на загальну суму 1431751,69 грн.
На підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, наданий витяг акту (далі – Акт). Зі змісту Акту випливає, що діяння, описане у протоколі про адміністративне правопорушення, мало місце при декларуванні за січень 2026 року. Наданий суд витяг не містить відомостей про конкретний час вчинення зазначеного діяння. Не містить таких відомостей і протокол про адміністративне правопорушення. Натомість у протоколі про адміністративне правопорушення наявне посилання на те, що датою вчинення правопорушення є 26.03.2026, тобто дата складання Акту. 
Порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення регламентований статтями 254, 256 КпАП, Порядком оформлення протоколів про адміністративні правопорушення Національним агентством з питань запобігання корупції, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції 06.12.2019 за № 159/19, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.01.2020 за № 14/34297, а також Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 за № 1376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941.
Зі змісту наведених нормативних актів випливає, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом фіксації виявленого правопорушення. Слід додатково зауважити, що частиною першою статті 256 КпАП законодавцем відокремлена дата і місце складання протоколу про адміністративне правопорушення та місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення. Окрім цього, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ надано роз`яснення (лист від 22.05. 2017 за № 223- 943/0/4-17), що для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення. 
Хоча наведені роз`яснення надані щодо правопорушень, пов`язаних з корупцією, суд вважає, що вони можуть бути застосовані у цьому провадженні. 
Отже, посилання у протоколі про адміністративне правопорушення на те, що датою його вчинення є дата складання Акту, суд вважає хибними і такими, що суперечать наведеним вище нормам. Натомість у зв`язку з відсутністю в Аті та протоколі посилання на конкретну дату вчинення можливого правопорушення, суд вважає, що такою датою є січень 2026 року.
Вище суд здійснив посилання на конструкцію частини другої статті 38 КпАП. Тому для вирішення питання щодо наявності або відсутності у діянні особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознак правопорушення, зокрема і триваючого, суд вважає за доцільне звернути увагу на приписи частини першої статті 163-1 КпАП. Зокрема, зі змісту цієї норми випливає, що відповідальність настає у разі відсутності податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
Зі змісту Акта випливає, що порушення ведення податкового законодавства були виявлені в ході проведення перевірки без посилання на дату її проведення, результати якої були оформлені Актом від 26.03.2026. Тобто у разі встановлення ознак триваючого правопорушення строк притягнення до відповідальності слід обраховувати саме з моменту їх виявлення, на який наявне посилання у Акті.
У протоколі про адміністративне правопорушення наявне посилання на норми ПК, які, на думку контролюючого органу, були порушені. 
У клопотанні про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення захисник здійснив посилання на те, що на підставі Акту не було складене відповідне податкове повідомлення-рішення. Тому, на переконання захисника, відомості, викладені у Акті є лише припущенням контролюючого органу. Разом з тим, у межах цього провадження суд не вправі вирішувати питання щодо наявності або відсутності фінансових санкцій, застосованих до платника податку. Натомість суд має вирішити питання щодо наявності або ж відсутності в діянні особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу правопорушення. 
У прецедентній практиці ЄСПЛ, зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
У справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Отже, у цьому провадженні суд має перевірити лише наявність чи відсутність об`єктивної сторони діяння, яке передбачене частиною першої статті 163-1 КпАП, зміст якої наведений судом вище. Саме тому в цьому провадженні суд має вирішити питання щодо наявності чи відсутності ознак 1) відсутності податкового обліку, 2) порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку.
З наданих суду матеріалів питання щодо наявності ознак відсутності податкового обліку ініційоване не було, тому суд має вирішити питання лише щодо наявності ознак порушення податкового обліку. Ці діяння не містять триваючого характеру, тому в разі наявності ознак таких порушень та закінчення строку, визначеного частиною другою статті 38 КпАП, провадження у справі має бути закрите на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КпАП.
Зі змісту Акта випливає, що в ході перевірки виявлене порушення, зокрема, ведення податкової та бухгалтерської звітності. У клопотанні про закриття провадження у справі захисник, як суд зазначив вище, здійснив посилання на відсутність у матеріалах справи податкового повідомлення-рішення, винесеного контролюючим органом на підставі Акту. Разом з тим, вище суд зазначив, що у цьому провадженні суд не вправі вирішувати питання щодо наявності або відсутності такого рішення контролюючого органу, натомість має перевірити підтвердження або спростування факту порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку. Будь-які дані на спростування відомостей, викладених у Акті, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суду не надані. Не були надані суду й відомості, які б свідчили про оскарження дій службових осіб контролюючого органу. В Акті наведені обставини, які свідчать про наявність відповідних порушень, а відомостей, на спростування тверджень, зазначених в Акті, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, суду не надала. Саме тому суд вважає, що наданими суду матеріалами підтверджений факт порушення ведення податкового обліку у зазначений вище період. При цьому на час надходження справи до суду визначений частиною другою статті 38 КпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності сплинув, тому доводи захисника у цій частині суд вважає слушними.
Однак, як суд зазначив вище, закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 (відсутність складу правопорушення) та пункту 7 частини першої статті 247 КпАП (закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності) носить взаємовиключний характер. Саме тому суд вважає, що суд має вирішити питання щодо наявності чи відсутності у діянні особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу правопорушення. Як суд зазначив вище, за результатами судового розгляду були підтверджені невідповідності щодо ведення податкового обліку. Тому суд вважає, що діяння ОСОБА_1 за наведеними фактами охоплюється складом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КпАП, за ознаками порушення керівниками підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку.
Разом з тим, як суд зазначив вище, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення та направлення справи до суду визначені частиною другою статті 38 КпАП строки притягнення до адміністративної відповідальності сплинули, тому відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 163-1 КпАП, слід закрити.
Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Зважаючи на ту обставину, що за результатами судового розгляду на ОСОБА_1 адміністративне стягнення накладене не було, суд вважає, що відсутні й правові підстави для стягнення з нього судового збору.
Керуючись статтями 163-1, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, – закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: