ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 420/3384/24
адміністративне провадження № К/990/41714/24 

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф. 

розглянув як суд касаційної інстанції у порядку письмового провадження справу №420/3384/24 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу, касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 (суддя Попов В.Ф.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2024 (суддя доповідач Федусик А.Г., судді: Бойко А.В., Шевчук О.А.)

УСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2024, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2024, позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, ФОП ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Верховного Суду від 03.12.2024 відкрито провадження за касаційною скаргою ФОП ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2024 у справі №420/3384/24.

Ухвалою суду від 18.12.2024 касаційне провадження у справі №420/3384/24 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №420/31911/24.

Ухвалою від 04.05.2026 провадження у справі №420/3384/24 поновлено. Касаційний розгляд справи призначено у порядку письмового провадження на 05.05.2026. 

Суд касаційної інстанції у справі, що розглядається, з`ясував наступне.

ГУ ДПС в Одеській області звернулося до суду з позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості:

по адміністративним штрафам та іншим санкціям - 1019,83грн;

по акцизному податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (крім тих, що оподатковуються згідно з підпунктом 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України) - 1018,58грн; 

по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування - 49159,64грн;

по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування 587667,45грн;

по податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) - 767244,60грн.

В обґрунтування позовних вимог ГУ ДПС в Одеській області зазначає, що за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 1 406 110,10 грн. Доказів сплати податкового боргу суду не надано.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що на час розгляду справи, відповідач не надав суду доказів щодо самостійної сплати податкового боргу, нарахованого на підставі вказаних податкових повідомлень-рішень, так само як і доказів їх оскарження та скасування, на підставі чого така сума грошового зобов`язання відповідача вважається узгодженою та є податковим боргом, який підлягає стягненню.

Відповідач з рішеннями судів не погодився, звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обгрунтування вимог касаційної скарги відповідач зазначає про помилковість висновків судів щодо узгодженості податкового боргу, доводить неправомірність податкових повідомлень-рішень, які стали підставою для нарахування відповідачу податкового боргу.

Податковий орган правом подання відзиву на касаційну скаргу не скористався.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

У справі, що розглядається, судами встановлено, що ОСОБА_1 , був зареєстрований ФОП юридичним департаментом Одеської міської ради за №25560000000102103 від 20.09.2012.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис №2005560060003102103 від 14.05.2021 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 ..

Станом на 23.01.2024, відповідно до розрахунку податкового боргу, довідки про податкову заборгованість для стягнення в судовому порядку та інтегрованих карток платника (ІКП) податкова заборгованість ОСОБА_1 перед бюджетом по адміністративним штрафам та іншим санкціям; по акцизному податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (крім тих, що оподатковуються згідно з підпунктом 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України); по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування; по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та по податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) становить 1406110,10 грн, а саме:

Заборгованість по адміністративним штрафам та іншим санкціям виникла в результаті нарахування по податковому повідомленню-рішенню (форми «ПС») №21816/15- 32-24-05 від 31.08.2023 року на загальну суму 1020,00 грн (штрафна санкція).

Заборгованість по акцизному податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (крім тих, що оподатковуються згідно з підпунктом 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 ПК України) виникла в результаті нарахування по податковому повідомленню-рішенню (форми «ПС») №21817/15- 32-24-05 від 31.08.2023 на загальну суму 1020,00 грн (штрафна санкція).

Заборгованість по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування виникла в результаті нарахування по податковому повідомленню-рішенню (форми «Ш») №21823/15- 32-24-05 від 31.08.2023 на загальну суму 187,99 грн (штрафна санкція); нарахування по податковому повідомленню-рішенню (форми «Р») №21820/15- 32-24-05 від 31.08.2023 на загальну суму 48972,30 грн (основний платіж, штрафна санкція та пеня).

Заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування виникла в результаті: нарахування по податковому повідомленню-рішенню (форми «Р») №21818/15-32-24-05 від 31.08.2023 на загальну суму 587667,45 грн (основний платіж, штрафна санкція та пеня).

Заборгованість по податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) виникла в результаті: нарахування по податковому повідомленню-рішенню (форми «Р») №21824/15-32-24-05 від 31.08.2023 на загальну суму 767244,60 грн (основний платіж, штрафна санкція та пеня).

Загальна сума заборгованості: 1020,00 грн (штрафна санкція) - 0,17 грн (сплачено) + 1020,00 грн (основний платіж) - 1,42 грн (сплачено) + 187,99 грн (штрафна санкція) + 48 972,30 грн (основний платіж, штрафна санкція та пеня) - 0,65 грн (сплачено) + 587667,45 грн (основний платіж, штрафна санкція та пеня) + 767 244,60 грн (основний платіж, штрафна санкція та пеня) = 1406110,10 гривень.

Вказані ППР були направлені з дотриманням вимог пункту 42.2 ст. 42 ПК України на адресу відповідача: АДРЕСА_1 , проте не були вручені адресату з підстав закінчення терміну зберігання.

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості, податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ф» №0025295-1305-1532 від 29.11.2023, яку було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача: АДРЕСА_1 , проте не вручено адресату з підстав закінчення терміну зберігання.

Оскільки відповідачем не сплачено податковий борг у добровільному порядку, ГУ ДПС в Одеській області звернулося до суду з позовом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пп.14.1.175, п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно положень пп. 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.36.1, п.36.2, п.36.3 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

П.59.1, п.59.3 ст.59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Згідно з п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до пп. 20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.95.1, п.95.2, п.95.3 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Разом з тим, відповідно до п. 42.1, 42.2 ст. 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Таким чином, ПК України визначено, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 42.5 ст.42 ПК України передбачено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

На підставі матеріалів справи судами встановлено, що податкові повідомлення-рішення було направлено за податковим місцем обліку відповідача, а саме: АДРЕСА_1 , засобами поштового зв`язку, проте вони не були вручені адресату з підстав закінчення терміну зберігання, тобто в розумінні норм чинного законодавства є врученими належним чином.

Судами констатовано, що матеріали справи не містять доказів оскарження спірних податкових повідомлень-рішень, тобто грошове зобов`язання є узгодженим та вважається податковим боргом.

Поряд з цим, суд касаційної інстанції зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що заборгованість відповідача становить 1406110,10 грн. Як слідує, предметом позову у справі, що розглядається, є стягнення податкового боргу в загальному розмірі 1406110,10грн, який виник у зв`язку з несплатою грошових зобов`язань, нарахованих згідно податкових повідомлень-рішень: 

№21816/15-32-24-05 від 31.08.2023; 
№21817/15- 32-24-05 від 31.08.2023;
№21823/15- 32-24-05 від 31.08.2023;
№21820/15- 32-24-05 від 31.08.2023;
№21818/15-32-24-05 від 31.08.2023; 
№21824/15-32-24-05 від 31.08.2023.

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

№21816/15-32-24-05 від 31.08.2023;
№21817/15-32-24-05 від 31.08.2023;
№21823/15-32-24-05 від 31.08.2023;
№21820/15-32-24-05 від 31.08.2023;
№21818/15-32-24-05 від 31.08.2023;
№21824/15-32-24-05 від 31.08.2023.

У справі №420/31911/24 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2025, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2026, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області: 

№21816/15-32-24-05 від 31.08.2023 щодо визначення фізичній особі-платнику податків ОСОБА_1 адміністративного штрафу 1020 грн.

№21823/15-32-24-05 від 31.08.2023 року, щодо застосування до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 штрафу у розмірі 187,99 грн.

№21820/15-32-24-05 від 31.08.2023 року щодо визначення фізичній особі-платнику податків ОСОБА_1 податкового зобов`язання за платежем: військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування загальною сумою 46912,33 грн. 

№21818/15-32-24-05 від 31.08.2023 року щодо визначення фізичній особі-платнику податків ОСОБА_1 податкових зобов`язань за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування загальною сумою 562947,83 грн. 

№21824/15-32-24-05 від 31.08.2023 року щодо визначення фізичній особі-платнику податків ОСОБА_1 податкових зобов`язань за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) загальною сумою 715123,05 грн. 

У решті позовних вимог відмовлено.

Таким чином, суд касаційної інстанції констатує помилковість висновків судів попередніх інстанцій, що грошове зобов`язання є узгодженим та вважається податковим боргом у сумі 1406110,10 грн, який виник у зв`язку з несплатою грошових зобов`язань, нарахованих згідно податкових повідомлень-рішень №21816/15-32-24-05 від 31.08.2023; №21817/15- 32-24-05 від 31.08.2023; №21823/15- 32-24-05 від 31.08.2023; №21820/15- 32-24-05 від 31.08.2023; №21818/15-32-24-05 від 31.08.2023; №21824/15-32-24-05 від 31.08.2023, що свідчить про обґрунтованість доводів позивача та наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, і скасування оскаржуваних судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові та надати оцінку доказам в підтвердження доводам податкового органу про наявність підстав для стягнення податкового боргу.

Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Колегія суддів указує, що обставини справи мають бути встановлені належним чином з урахуванням документів та наданих сторонами доказів. 

Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін є сутністю офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2, частини четвертої статті 9 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Ненадання правової оцінки обставин справи, що входять до предмета доказування у справі, свідчить про недотримання судами попередніх інстанцій вимог процесуального закону щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи, невжиття належних та достатніх заходів для встановлення фактичних обставин справи, шляхом виявлення та витребування доказів, зокрема, з власної ініціативи та, відповідно, вимагає скасування такого рішення з направленням справи на новий розгляд для усунення вказаних недоліків шляхом дослідження усіх обставин у справі. 

Пунктом 2 частини першої статті 349 КАС України унормовано, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Пунктом 2 частини першої статті 349 КАС України унормовано, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2024 у справі №420/3384/24 скасувати. Справу №420/3384/24 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

.....................

....................

.....................
В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева
Р.Ф. Ханова
Судді Верховного Суду