Справа №461/2465/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2026 року            м.Львів

Галицький районний суд м. Львова
в складі:
головуючого судді    Радченка В.Є. 
з участю: 
секретаря судового засідання    Яцишин В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Ринок, буд. 1, ЄДРПОУ 04055896) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ), про витребування майна з чужого незаконного володіння, –

ВСТАНОВИВ:

Львівська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Свої вимоги мотивує тим, що до Львівської міської ради надійшло звернення ОСОБА_4 щодо переведення приватизованої квартири АДРЕСА_3 до державного житлового фонду.
Зазначає, що ОСОБА_4 отримав ордер на службове житлове приміщення № 0000598 від 24.09.2015 на квартиру АДРЕСА_3 . Наказом департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради № 640 від 21.12.2021 квартиру АДРЕСА_3 вилучено із числа службових з одночасною зміною основного квартиронаймача на ОСОБА_5 .
Однак, у зв`язку з тим, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи позбавлені можливості реалізувати право на приватизацію вказаної квартири відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Покликається на те, що квартира АДРЕСА_3 зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_6 від 04.04.2003, виданого Галицькою районною адміністрацією на підставі розпорядження № 554 від 04.04.2003, на праві спільної сумісної власності за відповідачами.
Рішенням виконавчого комітету Львівської ради народних депутатів від 17.09.2004 № 933 відповідачам у зв`язку з відселенням з непридатного для проживання житла надано іншу квартиру, а квартиру АДРЕСА_3 визнано непридатною для проживання та такою, що підлягає передачі у розпорядження міської ради.
Крім того, розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 1330 від 05.11.2004 надано дозвіл на переведення частки приватизованої квартири до державного житлового фонду, а розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 1438 від 30.11.2004 квартиру АДРЕСА_3 переведено до державного житлового фонду.
З огляду на те, що відповідачі відмовилися звернутися до органу державної реєстрації із заявою про припинення права власності на спірну квартиру, а відомості про їх право власності продовжують міститися у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивач просить витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Львівської міської територіальної громади в особі Львівської міської ради квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 23,1 кв.м., житловою площею 14,3 кв.м.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07.04.2026 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
12.05.2026 року від відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду надійшла заява про визнання позову, в якій останні просили позов Львівської міської ради задовольнити та проводити розгляд справи без їх участі.
14.05.2026 року до суду надійшли письмові пояснення третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підтримку позовних вимог Львівської міської ради, в яких вони просили позов задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.05.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача Львівської міської ради – Тарасович О.І. у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. 
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, подали заяву про визнання позову та просили проводити розгляд справи за їх відсутності.
Представник третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 – адвокат Іванів Ю.В. у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності третіх осіб. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Крім того, 03.06.2026 року від відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду надійшла заява про визнання позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин суд розглядає справу за відсутності такого учасника.
Суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності учасників справи, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_6 від 04.04.2003, виданого Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради на підставі розпорядження № 554 від 04.04.2003, на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Водночас рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 16.07.2004 № 711 квартиру АДРЕСА_3 визнано непридатною для проживання.
Як вбачається з рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 17.09.2004 № 933 «Про надання квартир у зв`язку з відселенням з непридатних для проживання квартир», ОСОБА_1 на сім`ю з трьох осіб було надано квартиру АДРЕСА_4 у зв`язку з відселенням із квартири АДРЕСА_3 .
Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 1330 від 05.11.2004 надано дозвіл гр. ОСОБА_1 на переведення належної малолітньому ОСОБА_3 частки у приватизованій квартирі АДРЕСА_3 до державного житлового фонду у зв`язку з відселенням сім`ї до квартири АДРЕСА_4 .
Згідно з розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 1438 від 30.11.2004 «Про переведення приватизованої квартири АДРЕСА_3 до державного житлового фонду»:
- переведено до державного житлового фонду квартиру АДРЕСА_3 ;
- скасовано розпорядження Галицької районної адміністрації від 04.04.2003 № 554 в частині передачі вказаної квартири у власність сім`ї ОСОБА_1 ;
- визнано недійсним свідоцтво про право власності № НОМЕР_6 від 04.04.2003;
- відповідним структурним підрозділам доручено внести необхідні зміни до документації щодо спірної квартири.
Надалі, 24.09.2015 року ОСОБА_4 отримав ордер № 0000598 на службове житлове приміщення – квартиру АДРЕСА_3 .
Наказом департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради № 640 від 21.12.2021 квартиру АДРЕСА_3 вилучено із числа службових, а основним квартиронаймачем визначено ОСОБА_5 .
Разом з тим, судом встановлено, що станом на час розгляду справи право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстроване за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Незважаючи на прийняття розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 1438 від 30.11.2004, яким спірну квартиру переведено до державного житлового фонду, скасовано розпорядження про передачу її у власність сім`ї ОСОБА_1 та визнано недійсним свідоцтво про право власності, відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені не були.
Внаслідок цього ОСОБА_5 , яка є основним квартиронаймачем спірної квартири, позбавлена можливості реалізувати своє право на її приватизацію у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Судом встановлено, що розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 1438 від 30.11.2004 є чинним, у встановленому законом порядку не скасоване та не визнане незаконним.
Отже, з моменту прийняття вказаного розпорядження були відсутні правові підстави для подальшого перебування спірної квартири у власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не був приведений у відповідність до фактичного та правового статусу спірного майна.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги Львівської міської ради про витребування квартири АДРЕСА_3 з чужого незаконного володіння є обґрунтованими та підтверджуються належними і допустимими доказами.
Крім того, 03.06.2026 року від відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду надійшла заява про визнання позову.
Оцінюючи подану відповідачами заяву про визнання позову, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та узгоджується із встановленими судом обставинами справи.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову Львівської міської ради в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 206, 223, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст. ст. 182, 327, 387 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Львівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про витребування майна з чужого незаконного володіння – задовольнити.
Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Львівської міської територіальної громади в особі Львівської міської ради квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 23,1 кв.м., житловою площею 14,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2703114).
Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського Апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 22.06.2026 р. 

Суддя В.Є. Радченко