Справа № 585/1378/26 
Номер провадження 2/585/1037/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2026 року м.Ромни
Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючого судді – Євлах О.О., за участю: секретаря судового засідання - Безручко О.П., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Ромни цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальності «Свеа Фінанс»
до
відповідач: ОСОБА_1 
вимоги позивача: про стягнення кредитної заборгованості,
негайно після закінчення судового розгляду,ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
1. Товариство з обмеженою відповідальності «Свеа Фінанс» (далі позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
2. Позов обґрунтував тим, що 05.11.2019 року між ТОВ «Партнер Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір Позики №106/82316352.
Відповідно до Розділу 1 Договору, Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти (надалі Позика або Сума Позики) у розмірі, встановленому цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Суму Позики Позикодавцю та сплатити Плату за Договором у порядку та строки, передбачені цим Договором. Сума Позики за Договором становить 5000,00 грн. Строк на який надається Позика – 14 днів. Оскільки Договір є відплатним, ним передбачено нарахування наступних платежів на користь Позикодавця: Плата за Договором (у фіксованому розмірі 1400,00 грн) і проценти за Договором у розмірі 2,00% від Суми Позики (залишку Суми Позики) на день(п.5.6. Договору). Договором передбачена можливість Позикодавця нараховувати пеню у розмірі 2 % від Суми Позики (залишку Суми Позики) за кожен день прострочення виконання зобов`язання. 
Відповідно до розділу 3 Договору, Позикодавець надає Позику Позичальнику шляхом передачі готівкових коштів Позичальнику в день укладення Договору. Підписанням цього Договору Позичальник підтвердив, що ним було отримано відповідну Суму Позики шляхом отримання готівкових коштів в день укладення Договору, таким чином на виконання умов вищезазначеного договору Позикодавець свої зобов`язання щодо видачі відповідних сум позики виконав повністю. 
Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи передбачені Договором платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 
28.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер Фінанс» і Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (яке в подальшому змінило назву на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС», надалі – «Позивач», «Новий Кредитор», «Фактор») було укладено Договір Факторингу №01.02- 91/23 ( надалі – «Договір Факторингу»). Відповідно до розділу 2 Договору Факторингу Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору Факторингу у порядку та у строки встановлені цим Договором Факторингу. В тому числі за даним Договором Факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед Первісним Кредитором за договором №106/82316352 від 05.11.2019 року. 
Згідно з розрахунком заборгованості до Договору №106/82316352 від 05.11.2019 року, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» станом на дату подання позову, складає: 1) Заборгованість за основним боргом - 5000,00 грн. 2) Заборгованість за платою - 1400,00 грн. 3) Заборгованість за пенею - 35200,00 грн. 4) Всього заборгованість - 41600,00 грн. Дану скму заборгованості позивач і просить стягнути на його користь.
Крім того позивач просить стягнути на його користь понесені судові витрати у вигляді 2662,40 гривень сплаченого судового збору.

3. 20 квітня 2026 року відповідач ОСОБА_1 подав суду відзив на позовну заяву в якому не погодився із позовними вимогами та вважав їх такими, що не підлягають у задоволенні у повному обсязі :
07.04.2026 р. Роменським міськрайонним судом Сумської області відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. 
14.04.2026 відповідачем, ОСОБА_1 , отримано ухвалу судді Роменського міськрайонного суду Сумської області Євлах О.О. від 07.04.2026 (справа № 585/1378/26; номер провадження 2/585/1037/26) про відкриття провадження у справі.
Згідно витягу ресурсу «Опендатабот» позивачем встановлено, що ТОВ «СВЕА ФІНАНС», код ЄДРПОУ 37616221, має основний вид діяльності «64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у.», напрям діяльності «Інші види грошового посередництва, Інші види кредитування». Також встановлено, що ТОВ «СВЕА ФІНАНС» має ліцензію на надання фінансових послуг, а саме: факторинг, та свідоцтво ПДВ № 376162226599 станом на 14.04.2026 є анульованим.
Згідно ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ), за 1 договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в 1 розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 1078 ЦКУ, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 
У зв`язку із тим, що Відповідач не перебуває у договірних відносинах із Позивачем - ТОВ «СВЕА ФІНАНС», та беручи до уваги, що Позивачем не було надано Відповідачу жодних вимог позивного чи претензійного характеру та не надано примірник позову, за яким Роменським міськрайонним судом Сумської області відкрито провадження про стягнення заборгованості, Відповідач припускає, що ТОВ «СВЕА ФІНАНС» уклав договір факторингу із установою, яка являлась кредитором Відповідача. 
Разом з тим, ненадання Відповідачу будь яких вимог позивного чи претензійного характеру та ненадання примірника позову, за яким відкрито провадження про стягнення заборгованості Роменським міськрайонним судом Сумської області, позбавляє можливості Відповідача встановити: Чи укладений договір факторингу між Позивачем та клієнтом (ймовірним кредитором Відповідача); Чи є акт передачі права вимоги між клієнтом та Позивачем; Чи є реєстр боржників (із відомостями про Відповідача); Чи доведена сума боргу та які його складові; Чи є у Позивача первинний кредитний договір.
Також ненадання Відповідачу будь яких вимог позивного чи претензійного характеру та ненадання примірника позову, за яким Роменським міськрайонним судом Сумської області відкрито провадження про стягнення заборгованості, позбавляє Відповідача можливості погасити ймовірну заборгованість перед ймовірним первинним кредитором, із яким ймовірно Відповідач перебуває договірних відносинах з метою виконання ймовірних договірних відносин цим самим засвідчити доброчесність сторін.
Крім того ОСОБА_2 заначає, що він не був повідомлений жодним первісним кредитором про зміну кредитора, що у свою чергу позбавило Відповідача виконати можливий свій обов`язок перед первісним кредитором. 
Згідно кредитної історії, наданої УБКІ від 14.04.2026 (додаток до Відзиву на позов), Відповідач не визнає наявності жодної заборгованості. 
Разом з тим, відомості вказані у кредитній історії, наданій УБКІ від 14.04.2026 свідчать про сплив позовної давності. 
Враховуючи викладене, беручи до уваги, що він, ОСОБА_1 , не перебуває у договірних відносинах із Позивачем - ТОВ «СВЕА ФІНАНС», не був повідомлений належним чином зміну кредитора та у зв`язку зі спливом позовної давності.
ОСОБА_1 проси застосувати строк позовної давності до заявлених позовних вимог, у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи.
4. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві клопотав про розгляд справи без його участі.
5. Відповідач в судове засідання не з`явився.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
6. Ухвалою суду від 07 квітня 2026 року (а.с.52) було постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
7. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
8. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносини.
9. 05.11.2019 року між ТОВ «Партнер Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір Позики №106/82316352. Сума позики 5000,00 гривень. ( п.1.2 Договору). Згідно п.2.1. позичальник повинен сплатити позикодавцю Плату за договором у розмірі 1400,00 гривень , яка визначається з розрахунку 2% від суми Позики за кожен день користування в межах строку передбаченого п.3.5 Договору. ( а.с.8)
10. Згідно Розрахунку заборгованості за договором позики №106/82316352 від 05.11.2019 року ОСОБА_1 нараховано заборгованість у виді: 5000 грн. заборгованість за сумою позики; 1400 грн. заборгованість за платою за позику ; 35200 грн. заборгованість за неустойкою за позикою. ( а.с.9-14)
11. 28.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер Фінанс» і Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено Договір Факторингу №01.02- 91/23. (а.с.15-25)
12. Згідно платіжної Інструкції №9408 від 29.12.2023 року ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» сплатило на користь ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС» плату згідно Договору факторингу №01.02-91/23 від 28.12.2023. ( а.с.26)
13.До позовної заяви позивач надав Статут Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанси» , виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Свеа фінанс»( а.с.31-38,39)
14. Згідно відповіді №2740961 від 15.05.2026 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» за актуальним станом на фактичну дату та час формування-є зареєстрованим, місцезнаходження Україна,04070, місто Київ, вул.Іллінська,8. Види економічної діяльності: 64.19.Інші види грошового посередництва., 64.92 Інші види кредитування. 64.99.Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення). н.в.і.у.(основний).(а.с.100-101)

VІ. Норми права
15. За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Частиною 1 ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону №675-VIII.
Статтею 12 Закону №675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону №675-VIII.
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). 
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

V. Оцінка Суду.
15. Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову виходячи з наступного.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що 05.11.2019 року між ТОВ «Партнер Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір Позики №106/82316352 на отримання грошових коштів у позику в сумі 5000,00 гривень. 
Договір позики №106/82316352 від 05.11.2019 року підписано ОСОБА_1 (а.с.8) Відповідно до п.3.1, 3.2. Договору позики- позикодавець надає Позику шляхом передачі готівкових коштів Позичальнику. Підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що він отримав від Позикодавця суму Позики у повному обсязі у дату підписання цього Договору. 
В суду не має сумніву, що саме ОСОБА_1 отримав позику в сумі 5000,00 гривень. ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорах строк грошові кошти та нараховані відсотки не повернув.
П.7.5 Договору визначає, що Позикодавець має право відступати свої права та обов`язки за цим Договором третім особам без будь-якого погодження з боку Позичальника.
28.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер Фінанс» і Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (фке було перейменовано в ТОВ «Свеа фінанс» було укладено Договір Факторингу №01.02- 91/23 згідно якого ТОВ «Партнер Фінанс» відступило, а ТОВ «Свеа фінанс» прийняло право грошової вимоги до відповідача за Догвоором позики №106/82316352.(а.с.15-25)
Тобто, зважаючи на п.7.5 Договору Позики №106/82316352 позивач правомірно набув права грошової вимоги до відповідача, що спростовує твердження ОСОБА_1 про відсутність будь-яких договірних відносин з ТОВ «Свеа фінанс».
Посилання відповідача на роздруківку із сайту Українського Бюро Кредитних історій, як на підтвердження відсутності кредитної заборгованості судом відкидається, оскільки такі дані не підтверджують відсутність кредитної заборгованості взагалі. Наявність чи відсутність інформації в Реєстрі Українського Бюро Кредитних історій не є обов`язковою для суду при вирішення кредитних спорів.
Посилання відповідача ОСОБА_1 на витяг з ресурсу «Опендатабот» згідно якого ТОВ «СВЕА ФІНАНС», код ЄДРПОУ 37616221, факторинг, та свідоцтво ПДВ № 376162226599 станом на 14.04.2026 є анульованим спростовується відповіддю №2740961 від 15.05.2026 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» за актуальним станом на фактичну дату та час формування-є зареєстрованим, місцезнаходження Україна,04070, місто Київ, вул.Іллінська,8. Види економічної діяльності: 6419.Інші види грошового посередництва., 64.92 Інші види кредитування. 6499.Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення). н.в.і.у.(основний).(а.с.100-101)

Що стосується вимоги відповідача ОСОБА_1 щодо застосування позовної давності, суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», наведених у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.
Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого положеннями ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.
Згідно з ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності в здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість цивільних відносин.
Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися в далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту зі спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, №22083/93, №22095/93, §51, ЄСПЛ, від 22.10.1996; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), №66610/09, §43, ЄСПЛ, від 29.01.2013).
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №369/6892/15-ц, від 07.11.2018 у справі №372/1036/15-ц, від 18.12.2019 у справі №522/1029/18 та в постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №385/1454/15-ц, від 01.10.2020 у справі №912/1672/18 викладені висновки, відповідно до яких позовна давність застосовується лише за умови встановлення наявності порушеного права сторони спору, тому встановивши доведеність порушення цивільного права, за захистом якого особа звернулася до суду, але якщо позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною в справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення.
Разом з цим, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме: продовження позовної давності.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 №211 з 12.03.2020 на всій території України було встановлено карантин.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Цей Закон набрав чинності 02.04.2020.
Отже початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання 02.04.2020 чинності Законом №540-ІХ.
Подібний правовий висновок сформулювала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.09.2023 у справі №910/18489/20.
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а скасований був з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27.06.2023 №651.
Отже, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), позовна давність була продовжена з 02.04.2020 до 30.06.2023.
Водночас Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався указами Президента України та триває дотепер.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк його дії.
Закон №2120-ІХ набрав чинності 17.03.2022.
Надалі Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08.11.2023 №3450-ІХ пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Закон №3450-ІХ набрав чинності 30.01.2024.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24 зазначила, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02.04.2020, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30.06.2023 - на строк дії карантину, а надалі до 29.01.2024 - на строк дії воєнного стану), а з 30.01.2024 перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану. Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 №4434-ІХ пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено.
Закон №4434-ІХ набрав чинності 04.09.2025.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а з 30.01.2024 до 03.09.2025 включно перебіг такого строку зупинявся.
Оскільки в цій справі станом на 02.04.2020 позовна давність щодо позовних вимог (Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Свеа фінанси») не спливла, то цей строк унаслідок його продовження на строк дії карантину та воєнного стану (до 29.01.2024) й подальшого (з 30.01.2024 до 03.09.2025 включно) зупинення його перебігу на строк дії воєнного стану не є пропущеним.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки у розмірі 35200,00 грн., то суд дійшов наступного.
За умовами кредитного договору (п.5.3), за порушення позичальником строків погашення грошових зобов`язань позикодавець має право вимагати від позичальника сплатити позикодавцю пеню в розмірі 2% від суми заборгованості ( п.5.3. Договору)(а.с.8). позивач нарахував і заявляє до стягнення із відповідача пеню нараховану за період з 19.11.2019 року по 04.11.2020 року на загальну суму 35200,00 грн.
Відповідно до ст.21 Закону України "Про споживче кредитування" ( в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин) Споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
Виходячи із вимог Закону, враховуючи суму невокнаного зобов`язання,- 5000,00 грн, то сума сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не могла перевищувати 2500,00 грн.
Натомість, кредитодавець ТОВ «Партнер фінанси» передбачив в п.5.3. Договору (а.с.8) розмір пені, який не відповідає ст.21. Закону України "Про споживче кредитування" ( в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин).
Закон «Про споживче кредитування» має імперативний характер. Сторони не можуть у договорі встановити більший розмір відповідальності, ніж передбачено законом.
Наведене дає підстави для висновку, що пункти договору, якими передбачено сплату пені у розмірі 2% за кожен день прострочення платежу, що в сукупності склало 35200,00 грн., суперечать положенням ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» ( в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), а тому таке положення є нікчемним.
Тому умова договору про пеню, яка перевищує законодавчі обмеження, є нікчемною та не підлягає застосуванню.
Отже, пеня нарахована в розмірі 35200,00 грн. не підлягає стягненню з відповідача.
Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 6400 ( шість тисяч чотириста ) гривень 00 копійок, з яких 5000,00 грн заборгованість за основним боргом, 1400,00 грн- заборгованість за платою.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню .

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
19. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 1337 від 31.03.2026 року (а.с.7) позивачем було сплачено 2662,40 грн. судового збору. 
Оскільки позовні вимоги позивача були задоволенні частково, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 409,47 гривень.
З цих підстав,
керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265  Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -
У Х В А Л И В :
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості – задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальності «Свеа Фінанс» ( код ЄДРПОУ 37616221), суму заборгованості за Договором №106/82316352 від 05.11.2019 року у розмірі 6400 ( шість тисяч чотириста ) гривень 00 копійок.
3. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальності «Свеа Фінанс» ( код ЄДРПОУ 37616221) сплачений судовий збір в сумі 409 (чотириста дев`ять) гривень 47 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Сумського апеляційного суду через єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, або через Роменський міськрайонний суд Сумської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення складено 20 травня 2026 року.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальності «Свеа Фінанс» ( код ЄДРПОУ 37616221), місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул.Іллінська, 8.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО
МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ    Оксана ЄВЛАХ