Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/1352/26
Провадження № 3/332/474/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.04.2026 м. Запоріжжя
Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Погрібна О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП НП України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №091395 від 22.02.2026 року, ОСОБА_1 , 22 лютого 2026 року приблизно о 13-20 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, штовхав, погрожував, чим спричинив шкоду психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до протоколу АА № 348894 від 22.02.2026 року, ОСОБА_1 приблизно о 13:20 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї колишньої співмешканки гр. ОСОБА_2 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, штовхав, погрожував в присутності дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим спричинено шкоду психічному стану постраждалого, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Постановою суду від 29 квітня 2026 року справи 332/1352/26 та 332/1353/26 об`єднано в одну справу, якій присвоєно єдиний номер № 332/1352/26 (провадження номер № 3/332/474/26).
Захисником Фомічова М.В. було подано пояснення по справі, а також долучено відеозапис та фотографію, зроблені ОСОБА_1 у день складення протоколів. 
В судовому засіданні 22.04.2026 захисник ОСОБА_1 адвокат Сухорукова Н.М. підтримала письмові пояснення та просила закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В судове засідання, призначене на 29.04.2026 ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, від захисника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, підтримують письмові пояснення.
Потерпіла ОСОБА_2 до суду не з`явилась, повідомлялась про дату та час засідання належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Як на докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП, УПП в Запорізькій області ДПП НП України надано протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 091395 від 22.02.2026, заяву від ОСОБА_2 від 22.02.2026, письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , терміновий заборонний припис серії ЕТ № 104264 від 22.02.2026 стосовно ОСОБА_1 та відеозапис з бодікамер спвіробітників поліції.
За ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, УПП в Запорізькій області ДПП НП України суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 348894 від 22.02.2026, заяву від ОСОБА_2 від 22.02.2026, письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , терміновий заборонний припис серії ЕТ № 104267 від 22.02.2026 стосовно ОСОБА_1 та відеозапис з бодікамер співробітників поліції.
Проаналізувавши у сукупності письмові та електронні докази, які додані до протоколів про адміністративні правопорушення, суд доходить висновку, що матеріали справи не містять достатніх належних та допустимих доказів, які б доводили поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції частин 1,2 статті 173-2 КУпАП, які б підпадали під ознаки дій психологічного та фізичного характеру щодо ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 за обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення.
Суд враховує, що при з`ясуванні обставин вчинення правопорушення та встановленні наявності або відсутності в діях особи ознак фізичного чи психічного домашнього насильства, важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».
Сварку можна визначити як суперечку, емоційно неконтрольоване негативне спілкування, предметом якого найчастіше є неузгодження щодо дрібних побутових питань, яке полягає у доведенні кожною стороною власної правоти, із вживанням сторонами взаємних образ та звинувачень.
Конфліктом є особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони.
Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже наявна одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.
Отже, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації із використанням образливих слів не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стороною захисту було долучено відеозапис та фото з особистого телефону ОСОБА_1 зроблені 22.02.2026 (до приїзду співробітників поліції), де потерпіла ОСОБА_2 перебуваючи в збудженому стані, та на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_1 , а також у зв`язку з відсутністю бажання відпускати на прогулянку дитину з батьком (що також підтверджується записом з бодікамер співробітників поліції) намагалась вигнати останнього та перешкоджала спілкуванню батька з дитино. У подальшому ОСОБА_2 викликала поліцію.
Також з дослідженого відеозапису з бодікамер співробітників поліції вбачається, що син має добрі стосунки із батьком, та у присутності співробітників поліції багато часу спокійно перебував поряд із батьком, спілкувався та мав бажання вийти з ним на прогулянку.
Жодного доказу на підтвердження фізичного та психологічного насильства, окрім протоколів про адміністративні правопорушення суду не надано, разом з тим протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним доказом винуватості особи. Навпаки, з досліджених відеозаписів видно, що ОСОБА_1 поводиться спокійно та виважено.
Доказуванню підлягає реальність сприйняття відповідних дій кривдника постраждалою особою як таких, що посягають на їх безпеку чи безпеку третіх осіб, створюють емоційну невпевненість, нездатність захистити себе. Ці дані обов`язково мають бути зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення (які саме дії, бездіяльність, висловлювання кривдника призвели до яких конкретно наслідків для постраждалої особи). Однак вказаних відомостей у матеріалах адміністративної справи немає. 
Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла конфліктна ситуація з приводу способів, методів та участі у вихованні малолітнього сина, умови якої не свідчать про наявність у ОСОБА_1 ознак кривдника чи його явної фізичної або психологічної переваги над постраждалою. Навпаки, з долучених аудіо записів вбачається, що ОСОБА_1 жодним чином не провокує ситуації.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність визначених ст. 251 КУпАП достатніх і належних доказів, обов`язок щодо збирання яких покладається на особу, уповноважену на складання протоколів про адміністративне правопорушення, на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушеннь, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті (вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого), вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Згідно з ч.2 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 повинні тлумачитись на його користь.
В силу п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
У зв`язку з викладеним, провадження у справі підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 173-2 КУпАП.
Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст.ст.173, 251-252, 283-284 КУпАП,-
постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,2 ст. 173-2 КУпАП, закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративних правопорушень, передбаченого ч.ч.1,2 ст.173-2 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення постанови, апеляційної скарги.

Суддя:       О.М.Погрібна