Справа № 752/22915/25
2/729/360/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

16 червня 2026 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Кузюри В.О.
при секретарі Ященко Л.В.
за участі представника відповідача Тальчук П.І. , яка приймає участь в режимі відеоконференції 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8405119 від 25.05.2024 року у розмірі 13823,52 грн. , судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 8000 грн., мотивуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 кредитного договору № 8405119 від 25.05.2024 року, відповідач отримав кредит в розмірі 4000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами.
Вищевказаний кредитний договір було укладено в електронній формі та з дотриманням ст.ст.11,12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти були надані відповідачу шляхом безготівкового переказу на його картковий рахунок.
Таким чином ТОВ «Мілоан» зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. Проте, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та допустив виникнення заборгованості.
24.09.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які являються боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором.
Сума заборгованості відповідача становить 13823,52 грн., в тому числі 4000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 5623.52 грн. - заборгованість за відсотками; 00,00 грн. -заборгованість за комісією, 4200 грн. сума по неустойці. 
З метою врегулювання спору в досудовому порядку, позивач в письмовій формі звертався до відповідача з вимогою про погашення заборгованості, проте така вимога залишилася не виконаною. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у вищевказаному розмірі, а також судовий збір та витрати на правничу допомогу.
Сторони в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце слухання справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, проте у судове засідання не з`явився про причини неприбуття не повідомив, до суду подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу згідно вказаного спірного договору, позивачем не було доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів у заявленому позивачем розмірі по кредитному договору, а також відповідно і користування кредитними коштами, нарахування відсотків проводилося з порушенням положення Закону України "Про споживче кредитування" та понад строки кредитування встановлені договором , не враховано положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України , отже відсутні правові підстави для стягнення як тіла кредиту, так і відсотків та інших платежів по ньому. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження відступлення права вимоги за договором факторингу №110-МЛ від 24.09.2024. Також відсутні первинні бухгалтерські документи, які б підтверджували переказ коштів ОСОБА_1 чи переказ коштів на рахунок, начебто вказаний ним у договорі №8405119 від 25.05.2024, товариство не надало. 
Представник відповідача ОСОБА_2 вимоги не визнала, просить відмовити в задоволенні позову з підстав викладених в відзиві.
Заслухавши представника відповідача , дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити частково з таких підстав.
Судом встановлено, що 25.05.2024 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 8405119, за яким позикодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 4000 грн. строком на 15 днів з 25.05.2024 року, з терміном повернення до 09.06.2024 року , закальним строком кредитування на 345 днів (а.с.5-12).
Як видно із платіжного доручення 132051799 від 25.05.2024, ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 4000 гривень (а.с.14.).
.Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення і виписки з особового рахунку за кредитним договором № 8405119 від 25.05.2024 року , заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором у сумі 13823,52 гривень (а.с. 14-зв.ст.-16).
24.09.2024 року право вимоги за кредитним договором № 110-МЛ від 24.09.2024 року перейшло від ТОВ "Мілоан" до ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" на підставі договору відступлення прав вимоги № 110-МЛ (а.с. 16 зв.ст.-21).
Так, згідно Витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 110-МЛ від 24.09.2024 року, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 13842,25 грн., в тому числі: 4000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 5623,52 грн.-заборгованість по відсотках та заборгованість по неустойці та /або процентам за порушення грошового зобов"язання-4200 (а.с. 28).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Стаття 512 Цивільного кодексу України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
ТОВ "Мілоан" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором, однак відповідач свої зобов`язання щодо їх повернення належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
За розрахунком наданим позивачем, заборгованість відповідача за договором становить 13823 грн. 52 коп., до якої входить: 4000 грн. 00 коп. – тіло кредиту; 5623,52 коп. – відсотки та 4200 сума по неустойці.
Щодо суми відсотків, то суд вважає, що вони підлягають частковому стягненню, виходячи з наступного.
ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 4000 грн. пільговим строком 15 днів , а загальним строком на 345 днів. Договір було укладено 25.05.2024 року.
Згідно Закону України "Про споживче кредитування " , а саме ч.5 ст. 8 даного закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.Позивачем розрахунок проводився виходячи з денної процентної ставки 1,06% , що не відповідає положенню ч.5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування ".
Розмір відсотків розраховується станом на день відступлення права вимоги , строк до дня відступлення 121 день .
Отже розмір відсотків за кредитом становить 4000х121х1/100= 4840 грн.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Так як кредит наданий 25.05.2024 року, то заборгованість в розмірі 4200 грн неустойки не підлягає стягненню , а повинна бути списана .
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
За вказаних обставин, оскільки відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, у добровільному порядку не повернув отримані грошові кошти , як первісному кредиторові, так і позивачу, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом підлягають частковому задоволенню.
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат пропорційно до задоволених вимог . Задоволено 63 % вимоги , отже стягненню підлягає 63 % від сплаченого судового збору- 1526 грн.11 коп.
Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.
Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Позивачу правничу допомогу надавало адвокатське об`єднання «Апологет» на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року (а.с. 31 зв.ст.).
Згідно із копією акту № Д/1657 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 20.08.2025 року вартість послуг, наданих адвокатським об`єднанням «Апологет» позивачу, становить 8000 грн. (а.с. 32 на звороті).
Нормами частини другої статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не визнає позов , отже і заперечує щодо стягнення витрат на правничу допомогу , також зазначає , що з огляду на малозначність справи сума є завищеною та не відповідає критеріям реальності надання адвокатських послуг та розумності їх вартості.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною третьою статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
Враховуючи викладене, проаналізувавши детальний опис наданих адвокатом позивачу послуг, час витрачений на їх надання, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи складність справи, що така розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, наявність сталої судової практики в такій категорії справ, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в даній справі, однак у сумі 2000 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, 

у х в а л и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість у сумі 8840 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» 1526 грн. 11 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 2000 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення .

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», 79018, м.Львів вул. Смаль-Стоцького, буд.1 корпус 28, ЄДРПОУ 35234236.

Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Суддя Бобровицького районного суду В. О. Кузюра

Повний текст складено 26.06.2026 року