Єдиний унікальний номер № 333/7734/25
Провадження № 2/333/513/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
04 травня 2026 року         м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретарки судового засідання Пузанової А.В., розглянувши в судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності, -
ВСТАНОВИВ:
20.08.2025 позивачі звернулися до суду з позовом до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно.
В обґрунтування позовних вимог зазначили, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.09.2001 року, зареєстрованого Мелітопольським БТІ за реєстровим номером 538, їм у рівних частках (по 1/4 кожному) належить квартира АДРЕСА_1 . 
Згідно технічного паспорта квартира АДРЕСА_1 складається з трьох кімнат: 1-а площею 10.6 кв.м., 2-а площею18,6 кв.м, 3-а площею 12,3 кв.м., а також кухні площею 7.7 кв.м., ванної кімнати площею 3.0 кв.м., туалету площею 1,4 кв.м., коридору пл. 10, 0 кв.м. Загальна площа квартири 66, 2 кв.м., житлова - 41.5 кв.м. 
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 09 травня 2025 року їм було відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з тим, що квартира АДРЕСА_1 знаходиться на тимчасово окупованій території, а архівні інвентаризаційні справи перебувають на окупованій території. Тому спеціалісти департаменту реєстраційних послуг Мелітопольської міської ради Запорізької області позбавлені можливості надавати інформацію, що міститься на паперових носіях.
Просять визнати за ними право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2025 відкрито провадження по справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. 
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2026 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.
В судове засідання 04.05.2026 року позивачі не з`явилися, надали суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, з підстав зазначених у позові, судове засідання проводити без їх участі. 
Представник Мелітопольської міської ради Запорізької області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу місця знаходження.
Відповідно до вимог ч. 1ст.280ЦПК Українисуд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст.ст.223,280,281ЦПК Українисуд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно та всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно вимог ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Полтава, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 виданого 16 жовтня 1997 року Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області, згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 3006-5002084966 від 05.09.2022 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народилася в с. Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 виданого 14 березня 2000 року Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області, згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 3006-5002084982 від 05.09.2022 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_5 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народився в м. Мелітополь Запорізької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 виданого 26 лютого 2000 року Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області, згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1243-7500182799 від 20.04.2022 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_7 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народилася в м. Мелітополь Запорізької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 виданого 14 березня 2000 року Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області, згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 3001-7500975717 від 03.06.2022 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_8 .
На підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 24.09.2001 «Мелітопольжилсервіс» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві приватної власності належало нерухоме майно, в рівних долях квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій державного реєстратора прав на нерухоме майно Бусигіної О.М. № 78826786 від 09.05.2025 встановлено, що Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради повідомив про неможливість надання інформації стосовно підтвердження реєстрації права власності на нерухоме майно, що виникло в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року а саме: права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 у зв`язку з тимчасовою окупацією міста Мелітополь, оскільки архівні справи перебувають у місті Мелітополь.
Наразі позивачі є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується відповідними довідками.
Вказані обставини перешкоджають позивачам реалізувати своє право на розпорядження, користування своїм нерухомим майном, у зв`язку з чим, позивачі змушені звернутися до суду.
Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Відповідно до п. 1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі, споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продаж; пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майн подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права ні утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права н; аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо.
У позивачів наявні документи, що засвідчують їх право власності, однак відсутність можливості перевірки дійсності їх видачі шляхом звернення до органу, який на момент переходу до позивачів права власності здійснював державну реєстрацію права власності на нерухоме майно у зв`язку з тимчасовою окупацією російською федерацією території України, позбавляє позивачів можливості довести своє право.
Верховний Суд України у постанові від 18.02.2015 року у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами ст. 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Крім того, у постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 року у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує її право власності.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.
Позивачами право власності на спірну квартиру набуте у 2001 році. Надані позивачами докази у виді свідоцтва про право власності на житло, технічного паспорту, свідчить про дотримання законодавства, що діяло на момент реєстрації квартири. Крім того, реєстрація місця проживання у спірній квартирі позивачів підтверджує їх доводи про набуття права власності на спірну квартиру.
Виходячи з викладеного вище, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд вважає за доцільне позов задовольнити, оскільки позивачами доведено їх право власності на спірну квартиру, проте оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно такі відомості відсутні, позивачі не можуть розпоряджатися своїм майном, що порушує їх права власності.
Керуючись статтями 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -В И Р I Ш И В :
Позов  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності – задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 право власності на 1/4 квартири, яка знаходиться у АДРЕСА_4 , що має загальну площу 66,2 кв.м., житлову площу 41,5 кв.м.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 право власності на 1/4 квартири, яка знаходиться у АДРЕСА_4 , що має загальну площу 66,2 кв.м., житлову площу 41,5 кв.м.
Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 право власності на 1/4 квартири, яка знаходиться у АДРЕСА_4 , що має загальну площу 66,2 кв.м., житлову площу 41,5 кв.м.
Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 право власності на 1/4 квартири, яка знаходиться у АДРЕСА_4 , що має загальну площу 66,2 кв.м., житлову площу 41,5 кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:        Ю.Р. Піх