Єдиний унікальний номер 599/508/26
Номер провадження 2/599/382/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" травня 2026 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Чорної В.Г., за участю секретаря судового засідання Грицай О. П. розглянувши в м. Зборові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредофінанс" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
виклад позиції позивача: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредофінанс" (далі ТОВ «ФК "Кредофінанс") звернувся в суд з позовом про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 60272,80 грн та судових витрат.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 15 лютого 2025 року між ТОВ "ФК "Кредофінанс" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №132. За даним договором позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в розмірі 40000,00 грн на термін 24 місяці із сплатою 60% річних. Згідно договорів сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіків розрахунків, що є невід`ємною частиною договору. Всупереч погодженим умовам договору, відповідач ОСОБА_1 не дотрималася визначеного графіку розрахунків. В якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором позивачем було укладено договір поруки №132-1 від 15 лютого 2025 року з відповідачем ОСОБА_2 . Згідно умов договору поруки поручитель зобов`язується виконати за боржника у повному обсязі грошові зобов`язання по кредитному договору, за умови невиконання або неналежного виконання боржником самостійно своїх зобов`язань за кредитним договором.
Незважаючи на численні телефонні звернення, письмові листи про погашення боргу відповідачі свої зобов`язання не виконали. В результаті чого, станом на 31 березня 2026 року утворилась заборгованість за кредитним договором № 132 від 15 лютого 2025 року в розмірі 60272,80 грн, що складається з кредиту 38291,00 грн, з відсотків нарахованих на залишок заборгованості по кредиту 21981,80 грн. 
Процесуальні дії у справі.
06 квітня 2026 року відкрито провадження у справі та постановлено, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, та призначено судовий розгляд о 09.15 год 28 квітня 2026 року, який відкладено на 18 травня 2026 року. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, щодо заочного розгляду справи не заперечує. 
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилися, не повідомили суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку, шляхом надіслання судових повісток поштовим відправленням. Відзив та заперечення на позов не подавали.
На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Встановлені судом обставини. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду.
Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив 15 лютого 2025 року між ТОВ "ФК "Кредофінанс" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №132. За даним договором позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в розмірі 40000,00 грн на термін 24 місяці із сплатою 60% річних. Згідно договорів сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіків розрахунків, що є невід`ємною частиною договору. Всупереч погодженим умовам договору, відповідач ОСОБА_1 не дотрималася визначеного графіку розрахунків. В якості забезпечення виконання зобов`язання за договором позивачем ТОВ "ФК "Кредофінанс" було укладено договір поруки №132-1 від 15 лютого 2025 року з відповідачем ОСОБА_2 . Згідно умов договору поруки поручитель зобов`язується виконати за боржника у повному обсязі грошові зобов`язання по кредитному договору, за умови невиконання або неналежного виконання боржником самостійно своїх зобов`язань за кредитним договором. Незважаючи на численні телефонні звернення, письмові листи про погашення боргу відповідачі свої зобов`язання не виконали. В результаті чого, станом на 31 березня 2026 року утворилась заборгованість за кредитним договором № 132 від 15 лютого 2025 року в розмірі 60272,80 грн, що складається з кредиту 38291,00 грн, з процентів нарахованих на залишок заборгованості по кредиту 21981,80 грн. 
Згідно ст. 525, 526, 530, 610 ЦК України, зобов`язання, які взяли сторони на себе при укладанні договору, повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. 
Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 
За умовами ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників), кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, такі від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення.
Оскільки відповідачі не здійснили повернення коштів у строк, визначений у кредитному договорі, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковий для виконання сторонами.
В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Вимогами ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому. 
Згідно зі статями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Стаття 629 ЦК України, передбачає, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. 
Частиною 1 статті 625 ЦК України, передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. 
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Оскільки доказів належного виконання відповідачами своїх зобов`язань за кредитним договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості відповідача підтверджується розрахунком заборгованості, який наданий суду та ніким не спростований, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд прийшов до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачами прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредофінанс" заборгованості, що утворилась станом на 31 березня 2026 року та становить 60272,80 грн, яка складається з суми неповернутого кредиту 38291,00 грн; з відсотків нарахованих на залишок заборгованості по кредиту 21981,80 грн. 
Крім того, з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтвердженні судові витрати по справі, зокрема, 3328,00 грн судового збору. 
Керуючись ст. 19, 76, 77, 81, 258, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредофінанс" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором– задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Кредофінанс" ЄДРПОУ 44488605, п/р № НОМЕР_3 в АТ «Ощадбанк», юридична адреса: 46008, м.Тернопіль, вулиця Медова,20,22 Тернопільська область, суму заборгованості за кредитним договором №132 від 15.02.2025 в сумі – 60272,80 грн та сплачений судовий збір в розмірі 3328 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржене сторонами у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Повний текст рішення буде складено упродовж п`яти днів.

Суддя Зборівського 
районного суду В. Г. Чорна