КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
33/824/2018/2026

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ  Справа № 761/49506/25

12 травня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.

при секретарі -Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня2026 року в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в :

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня 2026 року ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнуто з гр. ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції, 14 лютого 2026 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня 2026 року скасувати та направити справу на новий розгляд.
Окрім того, в апеляційній скарзі порушує питання про поновлення строку для подання апеляційної скарги на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня 2026 року.
В обгрунтування доводів клопотання про поновлення строку зазначав, що протокол про адміністративне правопорушення був складений 12.11.2025 року, серія ЕПР 1, №510716. Про існування постанови суду він дізнався лише 14 лютого 2026 року під час самостійної перевірки інформації в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Копію постанови йому не вручали, поштових відправлень від суду він не отримував. Жодної заяви про згоду на отримання повісток через SMS він не подавав та SMS фактично не отримував.
За положенням ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.
Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи, 21 січня 2026 року Шевченківським районним судом міста Києва оскаржувана постанова була ухвалена за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня 2026 року була надіслана судом до реєстру: 02.02.2026року. Зареєстрована в реєстрі: 05.02.2026 року. Забезпечено надання загального доступу: 06.02.2026 року. 
Як вбачається із супровідного листа  Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року, копія оскаржуваної постанови була надіслана ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку за адресою: с. Шевченкове, вул. Леніна, 1, однак в матеріалах справи відсутні докази отримання адресатом вказаної кореспонденції.
З огляду на вище зазначені обставини, наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що причини пропускустроку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня2026 року слід визнати поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 31 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що не погоджується із оскаржуваною постановою та вважає її незаконною.
Зазначає, що суд розглянув справу за йоговідсутності, направивши йому SMS повістку на номертелефону, який він не надававні поліцейським, ні суду. Суд зазначив  в оскаржуваній постанові про його «свідоме ухилення» від явки до суду, проте фактично він не отримував повідомлень і не міг бути присутнім у суді, що порушує його право на захист.
Обгрунтовуючи свої доводи, апелянт посилається на правові позиції Верховного Суду, а саме: на постанову Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04.07.2025 року, справа № 202/19697/23в якій зазначено: «SMSповідомлення може застосовуватися як спосіб судового виклику лише за наявності заяви учасника процесу про згоду на такий спосіб повідомлення»; на постанову Верховного Суду від 15.06.2023року, справа № 561/12245/22в якій зазначено , що «Сам факт наявності номера телефону у матеріалах справи або довідки про доставку SMS не підтверджує належного повідомлення без волевиявлення особи».
Зазначає, що суд першої інстанції вказав, що у матеріалах справи є його письмові пояснення, однак пояснень при складанні протоколу він не надавав, а зазначив, що пояснення надасть у суді.
Згідно звимогами статі277-2 КУпАП та Порядком надсилання судових повісток (ДСА України), SMS-повідомлення може застосовуватися лише за наявності заяви учасника процесу про згоду на такий спосіб повідомлення. 
Вважає, що відсутність належного повідомлення його про розгляд справи судом унеможливила його присутність у судовому засіданні та реалізацію ним права на надання пояснень та доказів .
В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з?явився, про день та час розгляду справи апеляційним судом повідомлений у встановленому законом порядку. 07 травня 2026 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 . 
Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання також не з?явився. Про день та час розгляду справи апеляційним судом повідомлений у встановленому законом порядку, причин своєї неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності. 
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР 1 № 510716 від 12.11.2025 року, складеного інспектором взводу №2, роти №3, БЗС УПП в місті Києві старшим лейтенантом поліції Степанюком Сергієм Олександровичем, 12.11.2025 року, о 10 год. 42 хв, в м. Києві, проїзд Володимирський, 15 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак  НОМЕР_1 не переконався в безпечності маневру, здійснюючи розворот через подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.3, допустив зіткнення із автомобілем КІА, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.Чим водій порушив вимоги п. 10.1, 34 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. 
До протоколу про адміністративне правопорушення додані: схема місця ДТП від 12.11.2025 року, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
На схемі місця ДТП графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблиця дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів зображених на схемі, зазначено дані транспортних засобів.
Схема місця ДТП підписана усіма учасниками ДТП, а отже зображені на ній обставини ДТП є вірними. 
Як вбачається зі схеми ДТП та пошкоджень транспортних засобів, автомобіль «Volkswagen», державний номерний знакНОМЕР_1 , має такі пошкодження: задня ліва дверка, заднє ліве крило, пластикова накладка задньої лівої арки.
Автомобіль «КІА», державний номерний знак НОМЕР_2 ,  має пошкодження а саме: передній бампер, омивач правої фари, бачок склоомивача, подряпини правої фари.
З письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 , наданих безпосередньо на місці ДТП, вбачається, що 12.11.2025 року, о 10 год. 42 хв. він, керуючи автомобілем «КІА Соренто», державний номерний знак НОМЕР_2 , в м. Києві по вул. Володимирській рухався зі швидкістю 20 км/год. Попереду нього рухався автомобіль «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1 , водій якого спочатку прийняв вправо і, не увімкнувши покажчик лівого повороту, почав здійснювати розворот через подвійну суцільну лінію горизонтальної розмітки.
В письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що через погане самопочуття не має змоги надати пояснення по суті.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладаючи на нього адміністративне стягнення у виглядіштрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, суд першої інстанції посилався на те що, дослідивши матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення від 12.11.2025 року, серії ЕПР1 № 510716, схему ДТП, письмові пояснення водія ОСОБА_1 та водія автомобіля «КІА» ОСОБА_2 , у яких останні підтвердили наведені вище обставини ДТП, дійшов висновку про доведеність вини гр. ОСОБА_1 у скоєнні зазначеного правопорушення.
Згідно з п.2.3 «б» ПДР водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Пункт 10.1 ПДР покладає на водія обов`язок перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до вимог п. 10.3 ПДР водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються у попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.
Наведені вище вимоги ПДР свідчать про те, що саме на водія транспортного засобу, який змінює напрямок руху, тобто, перестроюється в іншу смугу, покладений обов`язок забезпечити безпеку під час виконання ним такого маневру та надати дорогу автомобілям, що рухаються по смузі, на яку останній має намір перестроїтися.
Порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, утворює склад правопорушення за ст.124 КУпАП.
Викладене свідчить, що своїми діями гр. ОСОБА_1 вчинив зазначене адміністративне правопорушення.
Суд апеляційної інстанції із такими висновками суду першої інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Згідно вимог ст.280 КУпАП,орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При ухваленні рішення у справі про адміністративні правопорушення суд повинен дотримуватись принципу повноти дослідження обставин справи, що суттєво впливає на об`єктивність рішення, а також на здобуття достатньої сукупності доказів, які обґрунтовують зроблені у даному рішенні висновки, як такі, що не залишають сумнівів.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи,  встановлена під час її розгляду, виключає будь - яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, а також того, що інкриміноване правопорушення було вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог  ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Розділом 2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306, передбачено обов`язки водіїв транспортних засобів.
Диспозиція ст. 124 КУпАП є бланкетною, оскільки містить посилання на Правила дорожнього руху, а тому для визначення суті правопорушення та вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, які пункти Правил дорожнього руху були порушені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та у чому полягали такі порушення.
Склад правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, передбачає наявність трьох елементів об`єктивної сторони (протиправне діяння): 1) порушення Правил дорожнього руху, 2) наслідки у вигляді, зокрема, пошкодження транспортних засобів, 3) наявність причинно-наслідкового зв`язку між порушенням Правил дорожнього руху та наслідками.
Таким чином, настання наслідків дорожньо-транспортної пригоди у вигляді пошкодження транспортних засобів мають бути обумовлені саме порушенням певним учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, тобто, має бути наявний прямий чи опосередкований причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками.
Характеризуючою ознакою дорожньо-транспортної пригоди є те, що при зіткненні двох або більше транспортних засобів, порушення ПДР може бути допущено усіма його учасниками, але у причинно-наслідковому зв`язку із пригодою можуть бути порушення одного із водіїв.
Причинно-наслідковий зв`язок між пригодою та порушенням ПДР встановлюється у кожному конкретному випадку на підставі повного і всебічного дослідження доказів зібраних працівниками поліції та наданих учасниками. Тобто, тільки ті порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків, а отже перебувають із ними у причинному зв`язку.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР 1 №510716 від 12.11.2025 року, складеного інспектором взводу №2, роти №3, БЗС УПП в місті Києві старшим лейтенантом поліції Степанюком Сергієм Олександровичем вбачається, що 12.11.2025 року, о 10 год. 42 хв, в м. Києві, проїзд Володимирський, 15 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen», державний номерний знакНОМЕР_1 , не переконався в безпечності маневру, здійснюючи розворот через подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.3, допустив зіткнення із автомобілем КІА, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.Чим водій  ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1, 34 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. 
Пунктом 10.1 ПДР визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
На схемі місця ДТП графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблиця дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, зазначено дані транспортних засобів.
Схема місця ДТП підписана усіма учасниками ДТП, а отже зображені на ній обставини ДТП є вірними. 
Як вбачається зі схеми ДТП та вказаних в ній пошкоджень транспортних засобів, автомобіль «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , має наступні пошкодження: задня ліва дверка, заднє ліве крило, пластикова накладка задньої лівої арки.
Автомобіль «КІА», державний номерний знак НОМЕР_2  має такі пошкодження: передній бампер, омивач правої фари, бачок склоомивача, подряпини правої фари.
Проаналізувавши викладене, дослідивши всі докази, що містяться в матеріалах справи, а саме: схему ДТП, пояснення учасників ДТП, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обгрунтованість висновку суду першої інстанції про порушення водієм ОСОБА_1 вимог п 10.1 ПДР, так як він, 12.11.2025 року, о 10 год. 42 хв, керуючи автомобілем «Volkswagen», державний номерний знакНОМЕР_1 , не переконався в безпечності маневру, здійснюючи розворот через подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.3, допустив зіткнення із автомобілем КІА, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги п. 10.1, 34 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
Апеляційний суд констатує те, що зібраними у справі доказами доведений факт порушення водієм  ОСОБА_1 вимог п. 10.1,  ПДР України, що перебуває у прямому причинному зв`язку із наслідками вказаної ДТПу виді зіткнення та пошкодження транспортних засобів. 
Щодо доводів апеляційної скарги  ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, використавши для його повідомлення спосіб направлення SMS повістки на номертелефону, який він не надавав, при цьому, в оскаржуваній постанові суд зазначив про його  «свідоме ухилення»від явки до суду, проте фактично він не отримував повідомлень і не міг бути присутнім у суді, що порушує його право на захист, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Як вбачається із матеріалів справи, про розгляд справи 21.01.2026 року ОСОБА_1 повідомлявся і шляхом направлення 25.12.2025 року судової повістки на адресу: АДРЕСА_1 та шляхом направлення 25.12.2025 року SMS повістки на номертелефону НОМЕР_3 , який вказаний у протоколі про адмінпорушення. SMS 25.12.2025 року було доставлено. Докази отримання апелянтом судової повістки поштою у матеріалах справи відсутні. Посилаючись на те, що номер телефону НОМЕР_3 йому не належить, ОСОБА_1 доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надав.
При цьому, доводи та міркування у даній справі були викладені  ОСОБА_1 у поданій ним апеляційній скарзі, яка була прийнята та розглянута судом апеляційної інстанції. 
В суді апеляційної інстанції  ОСОБА_1 було надано можливість надати суду докази, пояснення, міркування, доводи та заперечення безпосереденьо в судовому засіданні та забезпечено доступ до суду, однак, у призначені судові засідання 31.03.2026 року, 05.05.2026 року, 12.05.2026 року апелянт не з'явився. 07.05.2026 року через підсистему «Електронний суд» подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надано не було.
З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що вказані доводи апелянта не є у даному випадку підставою для скасування правильної по суті, законної постанови суду першої інстанції.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Отже, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови дотримався у повній мірі вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, повно та всебічно з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідив належним чином всі докази, надав їм вірну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП .
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Керуючись, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя: