ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
22 червня 2026 року (16:00)	Справа № 280/3545/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, код ЄДРПОУ 20551088) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
17.04.2026 «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – відповідач), в якій позивач просить: 
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії №083850026820 від 14.01.2026;
зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву №083850026820 від 14.01.2026 та зарахувати до страхового стажу періоди роботи на ТОВ «ДРУЗА» з 14.12.2011 по 10.06.2012 та з 22.10.2012 по 31.05.2013, а також період навчання у Донецькому національному технічному університеті з 01.09.1983 по 20.06.1990.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він у встановленому порядку звернувся до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком. Проте, рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області №083850026820 від 14.01.2026 відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що суперечить вимогам законодавства, оскільки вважає, що у відповідача не було підстав для не врахування до його страхового стажу періоду роботи у рф на ТОВ «ДРУЗА» з 14.12.2011 по 10.06.2012 та з 22.10.2012 по 31.05.2013, оскільки згідно з ч. 2 ст. 13 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992 пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають. Ураховуючи, що спірні періоди служби позивачем було набуто у період дії Угод, вони мають враховуватись пенсійним органом при призначенні позивачу пенсії. Разом з цим, що під час навчання позивач був призваний на строкову військову службу, яку проходив у період з 30.06.1984 по 20.05.1986, що підтверджується записами у військовому квитку серії НОМЕР_2 про початок та проходження служби. Після звільнення позивач продовжив навчання та отримав диплом НОМЕР_3 . Таким чином, обидва періоди, як навчання, так і військова служба підлягають зарахуванню до страхового стажу на підставі ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просила задовольнити позовні вимоги. 
Ухвалою суду від 22.04.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи (у письмовому провадженні). 
05.05.2026 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 24162), в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі. Зокрема зазначає, що ОСОБА_1 06.01.2026 звернувся до ГУ ПФУ в Запорізький області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України №1058-IV. В подальшому, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, з врахуванням принципу екстериторіальності, за результатами розгляду заяви позивача та доданих до неї документів, прийнято рішення від 14.01.2026 про відмову у призначенні пенсії за віком. Страховий стаж позивача становить 32 років 08 місяців 15 днів. Вік на дату звернення 59 років 11 місяців. Зазначає, що умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону № 1058-1V. Так, згідно з частиною першою статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років. Щодо не врахування до страхового стажу періодів роботи в рф: з 14.12.2011 по 10.06.2012 та з 22.10.2012 по 31.05.2013 зазначає наступне. Відповідно до законодавства рф страховий стаж має бути підтверджений на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством російської федерації. Отже, обов`язковою умовою для включення періоду роботи, яка виконувалась на території російської федерації, до страхового стажу є сплата страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації за цей період. Проте, позивач не підтвердив страховий стаж за спірний період відомостями індивідуального (персоніфікованого) обліку, не надав доказів сплати страхових внесків за цей період до Пенсійного Фонду російської федерації. Щодо не врахування до страхового стажу періоду навчання у Донецькому національному технічному університеті з 01.09.1983 по 20.06.1990, зазначає наступне. Як слідує з копії диплому НОМЕР_3 , виданого позивачу 20.06.1990 та зареєстрованого за №62, позивач навчався з 1983 по 1990 в Донецькому політехнічному інституті за спеціальністю "Автомобілі і автомобільне господарство" та якому по закінченню навчання присвоєно кваліфікацію "інженера-механіка". При цьому, згідно із записами, що містяться у військовому квитку позивача серії НОМЕР_2 , вбачається, що ОСОБА_1 в період з 30.06.1984 по 20.05.1986 проходив строкову військову службу у складі радянської армії. На підтвердження періоду свого навчання позивачем надано довідку від 12.09.2025 №01-13/727 видану Донецьким національним технічним університетом в якій, зокрема, вказано про те, що у зв`язку із тимчасовою окупацією міста Донецьк, захопленням невідомими особами будівель та споруд університету, розташованих в місті Донецьк, у адміністрації університету на теперішній час відсутній доступ до будь якої документації, створеної до 3.10.2014. Також, позивачем надано довідку від 09.10.2025 № 167 видану Донецьким національним технічним університетом в якій, зокрема, вказано про те, що ОСОБА_1 в 1983 вступив до Донецького політехнічного інституту і в 1990 році закінчив повний курс Донецького політехнічного інституту. Однак, дана довідка видана на підставі диплому НОМЕР_3 , виданого позивачу 20.06.1990, а не на підставі первинних документів (наказів), відтак Головним управлінням до уваги не береться, оскільки дублює записи диплому. Головне управління відповідно до наданих йому законом повноважень, не вправі самовільно встановлювати період навчання позивача, оскільки такий період закріплений відповідним документом про його зарахування на навчання та про відрахування його з числа студентів навчального закладу Крім того звертає увагу суду, що згідно з розрахунком стажу роботи (Форма РС-право) до страхового стажу позивача зараховано період: з 30.06.1984 по 20.05.1986 - військова служба. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.
Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
06.01.2026 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області №083850026820 від 14.01.2026 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с.6). 
У рішенні зазначено, що згідно з наданими документами страховий стаж становить 32 роки 08 місяців 15 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_4 від 06.08.1990 до страхового стажу не враховано періоди роботи з 14.12.2011 по 10.06.2012 та з 22.10.2012 по 31.05.2013 на території російської федерації, оскільки з 01.01.2023 росія призупинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, стаж на території даної держави враховуємо по 31.12.1991 (лист ПФУ №2800-030102-5/56080 під 27.12.2022 та лист Мінсоцполітики №411/0/2-23/54 від 12.01.2023). До страхового стажу не врахувало період навчання з 01.09.1983 по 20.06.1990, згідно диплома серії НОМЕР_3 від 20.06.1990, так як період навчання перетинається з періодом строкової військової служби, необхідно долучити довідку про періоди навчання на денній формі на підставі наказів про зарахування на навчання та відрахування.
Вважаючи рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком протиправним, позивач звернувся до суду із вимогами про його скасування та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу спірний період, у зв`язку із чим повторно розглянути заяву про призначення пенсії.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Спеціальним законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон №1058), яким визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років.
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону № 1058-ІV).
Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Слід зазначити, що до 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, записами (№ № 20-23) трудової книжки позивача НОМЕР_4 від 06.08.1990 підтверджується його період роботи на ТОВ «ДРУЗА» з 14.12.2011 по 10.06.2012 та з 22.10.2012 по 31.05.2013 (а.с.9 зворот, 10).
Автентичність записів трудової книжки відповідачем не оспорюється.
Вирішуючи по суті існуючий спір суд першочергово звертає увагу на ту обставину, що оскільки трудовий стаж набутий позивачем на території російської федерації, тому при визначені права на пенсійне забезпечення суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Закону від 09.07.2003 за №1058-IV вправі застосовувати міжнародні договори з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація.
Так, відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Положення цієї Угоди були чинними на момент роботи позивача у спірний період. Дія цієї Угоди припинена згідно з постановою Кабінету Міністрів України №639 від 24.06.2023.
Статтею 7 Угоди від 14 січня 1993 року визначено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода про гарантії) та двосторонніми угодами в цій галузі.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав – учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» Україна вийшла із такої годи. Постанова набрала чинності 02.12.2022.
Водночас, відповідно до п.2 ст.13 Угоди про гарантії пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Отже, зі змісту наведеного слід враховувати, що положення відповідних міжнародних договорів розповсюджується також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних із їх перерахунком. Діюче в Україні пенсійне законодавство передбачає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві зареєстрованому на території російської федерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватись на території України як власний страховий (трудовий стаж), хоча пенсійні внески можуть сплачуватись в росії. Тобто існує гарантія врахування страхового стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі №555/2250/16-а від 17 червня 2020 року у справі №646/1911/17, від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 та від 06 липня 2020 року у справі № 345/9/17.
Відтак, при прийнятті рішення щодо зарахування чи відмови в зарахуванні страхового стажу певних періодів роботи, орган пенсійного фонду повинен враховувати норми законодавства України, в сукупності з нормами законів тієї країни, на території якої працювала в спірний період роботи особа, яка звернулась за призначенням пенсії або ж перерахунком пенсії.
Суд відмічає, що на час роботи позивача у спірний період, вказана вище Угода була чинною для України, відтак підлягає застосуванню до даних правовідносин.
Окрім того, аналіз наведеного вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
З огляду на що, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що до страхового стажу зараховуються період служби на території рф лише по 31.12.1991.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що періоди роботи позивача у ТОВ «ДРУЗА» з 14.12.2011 по 10.06.2012 та з 22.10.2012 по 31.05.2013 є повністю підтвердженим, та підлягає зарахуванню до його страхового стажу.
Щодо не зарахування відповідачем періоду навчання з 01.09.1983 по 20.06.1990 згідно диплома НОМЕР_3 від 20.06.1990, оскільки період навчання перетинається з періодом строкової військової служби, а для зарахування зазначеного періоду необхідно надати довідку про періоди навчання на денній формі на підставі наказів про зарахування на навчання та відрахування, суд зазначає наступне.
Пунктом 8 Порядку № 637, встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Відповідно до п. «д» ч.3 ст.56 Закону №1788-ХІІ встановлено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Пунктом 38 Положення про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 17.02.1981 №193 передбачено, що за особами, призваними на військову службу в період навчання у навчальних закладах, при звільненні до запасу зберігається право бути зарахованими для продовження навчання у тому навчальному закладі та на тому курсі, де вони навчалися до призову на військову службу з призначенням стипендії з дня відновлення у навчальному закладі до результатів чергової екзаменаційної сесії.
Відповідно до диплому від 20.06.1990 серії НОМЕР_3 позивач навчався у Донецькому політехнічному інституті за спеціальністю «Автомобілі і автомобільне господарство» з 01.09.1983 по 20.06.1990 (а.с.15).
В період навчання в Донецькому політехнічному інституті, позивач був призваний на військову службу з 30.06.1984 по 20.05.1986, що підтверджується військовим квитком від 30.06.1984 серії НОМЕР_2 (а.с.14).
Оскільки, період строкової служби позивача припадає на період його навчання, очевидно, що саме проходження військової служби призвело до збільшення строку навчання.
На запит позивача щодо надання довідки про підтвердження навчання позивача в Донецькому політехнічному інституті за спеціальністю «Автомобілі і автомобільне господарство» у період з 1 вересня 1983 року по 20 червня 1990 року, диплом НОМЕР_5 від 20 червня 1990 року, реєстраційний номер 62, Листом ДВНЗ «Донецький національний технічний університет» від 12.09.2025 №01-13/727 надано відповідь, в якій зазначено, що у зв`язку із тимчасовою окупацією міста Донецьк, згідно з наказом Міністерства освіти і науки України від 03.10.2014 №1129 «Про організацію освітнього процесу у Донецькому національному технічному університеті» до завершення збройного конфлікту на території м.Донецьк Донецький національний технічний університет провадив свою освітню діяльність за адресою: пл. Шибанкова, 2, м. Красноармійськ (нині - Покровськ), Донецька область. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану України» та наказу МОН України від 28.08.2024 №1220 ДВНЗ «Донецький національний технічний університет» тимчасово до завершення дії воєнного стану проводить свою освітню діяльність за адресою: вул. Самбірська 76, м. Дрогобич, Львівська область. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085 місто Донецьк віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв`язку із тимчасовою окупацією міста Донецьк, захопленням невідомими особами будівель та споруд університету, розташованих в місті Донецьк, у адміністрації університету на теперішній час відсутній доступ до будь-якої документації університету, створеної до 3.10.2014. Враховуючи вищевикладене, внаслідок відсутності доступу до архівів документів, на сьогодні підтвердити період навчання ОСОБА_1 в Донецькому політехнічному інституті у період з 1 вересня 1983 року по 20 червня 1990 року, диплом НОМЕР_3 від 20 червня 1990 року, реєстраційний номер 62, та факт переривання навчання для служби в армії не представляється можливим (а.с.13).
Відповідно до довідки ДНЗ «Донецький національний технічний університет» від 09.10.2025 №168, ОСОБА_1 в 1983 році вступив до Донецького політехнічного інституту, і в 1990 році закінчив повний курс Донецького політехнічного інституту за спеціальністю «Автомобілі і автомобільне господарство». Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 20 червня 1990 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію інженера - механіка, диплом НОМЕР_3 від 20 червня 1990 року, реєстраційний номер 62. Відомості щодо навчання ОСОБА_1 , керуючись ч.7 ст.51 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» надані на підставі оригіналу диплома НОМЕР_3 від 20 червня 1990 року, реєстраційний номер 62, виданих на ім`я ОСОБА_1 . Довідково: Постановою КМУ № 646-93-від 13.08.1993 «Про вдосконалення мережі вищих навчальних закладів» на базі Донецького політехнічного інституту було створено Донецький державний технічний університет. Указом Президента України № 591/2001 від 07.08.2001 «Питання надання вищим навчальним закладом статусу національного», Донецькому державному технічному університету – надано статус національного (а.с.12).
Суд звертає увагу на те, що позивач позбавлений можливості надати інші документи для підтвердження періоду його навчання з незалежних від нього причин, відповідачем цей факт не враховано.
З огляду на наведене, бездіяльність відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду його навчання у Донецькому національному технічному університеті з 01.09.1983 по 20.06.1990 є формальною, та здійснена без урахування усіх індивідуальних обставин, адже з наданих позивачем документів цілком зрозуміло, що після зарахування позивача на навчання до Донецького політехнічного інституту його було призвано на військову службу та після звільнення з військової служби він продовжив навчання.
При цьому, судом встановлено, що згідно з розрахунком стажу роботи (Форма РС-право) до страхового стажу позивача зараховано період проходження строкової військової служби з 30.06.1984 по 20.05.1986 (а.с.7).
Беручи до уваги вищезазначене, рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області №083850026820 від 14.01.2026 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки суд дійшов висновку про безпідставність мотивів покладених в основу його прийняття.
Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4).
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зважаючи на обставини справи, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області №083850026820 від 14.01.2026 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу позивача період його роботи з 14.12.2011 по 10.06.2012 та з 22.10.2012 по 31.05.2013 та період навчання з 01.09.1983 по 20.06.1990 (з урахуванням зарахованого періоду проходження строкової військової служби з 30.06.1984 по 20.05.1986), у зв`язку із чим повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 06.01.2026.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України). Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі було ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати зі сплати судового збору, документально підтверджені у сумі 1331,20 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, код ЄДРПОУ 20551088) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у призначенні пенсії №083850026820 від 14.01.2026.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 14.12.2011 по 10.06.2012, з 22.10.2012 по 31.05.2013, період навчання з 01.09.1983 по 20.06.1990 (з урахуванням зарахованого періоду проходження строкової військової служби з 30.06.1984 по 20.05.1986), та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 06.01.2026.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 1331,20 грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення у повному обсязі складено та підписано 22.06.2026. 

Суддя Ю.В. Калашник